Справа №443/1857/25
Провадження №2/443/111/26

РІШЕННЯ
іменем України

12 січня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Павліва А.І., 
секретар судового засідання Стасів С.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Которини в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, – 

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Которини в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій просить:
встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Которини Жидачівського району Львівської області, розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.05.1997 № 332, у додатку №1 до якого під №674 вона зазначена як ОСОБА_3 ;
визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно розпорядження голови Жидачівської РДА № 332 від 30.05.1997.
В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №332 від 30.05.1997. ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Окрім позивача, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині не було. Спадкоємців за законом також немає, оскільки дітей вона не мала, а чоловік ОСОБА_4 помер. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15.11.2024 за позивачем визнано право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 0,60 умовних кадастрових гектари, належне померлому її чоловікові ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11341 від 31.05.1997. Позивач 25.09.2025 звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус своєю постановою відмовив у зв`язку із відсутністю у позивача оригіналу правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Монастирецької сільської ради, що належать ОСОБА_2 і є спадковим майном. Окрім того, в додатку№1 до розпорядження голови РДА №332 від 30.05.1997, у списках розрахунку розміру земельної частки в умовних кадастрових гектарах по пайовиках в ССП «Верховина» на території Монастирецької сільської ради народних депутатів спадкодавець вказана, як ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , тобто є певні розбіжності у написанні імені власника паю.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.
Представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності його та позивача і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.31), заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника і підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.125).
Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.30). 

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у праві та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.25-26).
Ухвалою підготовчого засідання від 28.11.2025 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.32).
Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 09.01.2025 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду. 
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, зваживши на позицію сторони відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
За змістом заповіту від 15.05.2001, зареєстрованого у реєстрі за №62, ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно, зокрема і грошовий вклад з усіма нарахуваннями та компенсаціями, що знаходиться на рахунку «2420 ощадбанку №6313/08 с. Монастирець, ОСОБА_1 (а.с.12).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Журавно Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Которини Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 24.02.2003 та 19.07.2024 (а.с.09, 10).
Згідно з довідкою старости сіл Монастирець, Старе Село, Протеси, Которини Журавненської селищної ради №392 від 12.08.2024 ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в с. Которини Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради посвідчувався заповіт від ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , який зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 62 (а.с.11). 
Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24.07.2024 встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.13).
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15.11.2024 за позивачем визнано право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 0,60 умовних кадастрових гектари, належне померлому її чоловікові ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11341 від 31.05.1997 (а.с.14-16).
Відповідно до довідки відділу №5 у Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.10.2025 та додатку №1 до розпорядження голови РДА №332 від 30.05.1997 на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації № 332 від 30.05.1997року, ОСОБА_3 входить до списку пайовиків ССП «Верховина» на території Монастирецької сільської ради, а розмір її земельної частки (паю) становить 1,27 умовних кадастрових гектари (№674 у додатку 1 до вищезазначеного розпорядження) (а.с.17, 21).
Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 25.09.2025 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном (а.с.22).
Відповідно до довідки Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №2494/02-4/02-26/вих-25 від 28.11.2025 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Которини Жидачівського району Львівської області, та ОСОБА_3 , яка зазначена у додатку №1 до Розпорядження голови Жидачівської РДА №332 від 30.05.1997 (розрахунок розміру земельної частки в умовних кадастрових гектарах по пайовиках ССП «Верховина» на території Монастирецької сільської ради народних депутатів), одна і та ж особа (а.с.37). 

Зміст правовідносин.
Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом імені спадкодавця у правовстановлюючому документі та документах, які посвідчують його особу, що ставить під сумнів належність йому цього правовстановлюючого документа та, у своїй сукупності, унеможливлює юридичне оформлення позивачем спадщини після смерті спадкодавця у позасудовому порядку.

Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд.
До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).
Згідно з приписами пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.
Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі – ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).
Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Також, суд застосував норми статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.
Щодо наявності підстав для встановлення факту, що має юридичне значення.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Которини Жидачівського району Львівської області та ОСОБА_3 , яка зазначена у розпорядженні голови Жидачівської райдержадміністації від 30.05.1997 №332 і включена у список громадян розрахунку розміру земельної частки в умовних кадастрових гектарах по пайовиках в ССП «Верховина» на території Монастирецької сільської ради народних депутатів (№674 у додатку 1 до розпорядження), одна і та ж особа. Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №2494/02-4/02-26/вих-25 від 28.11.2025, яка узгоджується з іншими безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, які доповнюють один одного, містять у собі інформацію щодо предмета доказування, одержані від уповноваженого органу та з дотриманням порядку, встановленого законом, відтак відповідають критеріям належності та допустимості. Підстав сумніватися у достовірності викладеної у письмових доказах інформації суд не вбачає. Ці докази є достатніми для встановлення зазначеного стороною позивача юридичного факту.
Суд зазначає, що встановлення вказаного у позові факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Щодо наявності підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. 
Суд зауважує, що з огляду на час смерті ОСОБА_2 спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, визначеним у заповіті, та таким, який придбав спадщину після смерті ОСОБА_2 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у визначений законом строк. Ці обставини встановлені Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15.11.2024. 
Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що позивач ОСОБА_1 має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай), яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим його представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.
На підставі статей 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до територіальної громади села Которини в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (місцезнаходження; Львівська область, Стрийський район, селище Журавно, пл. С.Бандери, 2) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Которини Жидачівського району Львівської області, правовстановлюючого документа – розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.05.1997 №332, у додатку №1 до якого під №674 вона зазначена як ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Монастирецької сільської ради, згідно з розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення – 12 січня 2026 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів