Дата документу  Справа № 335/8921/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/245/26	Головуючий у 1-й інстанції Апаллонова Ю.В.	
Єдиний унікальний №335/8921/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.124 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 січня 2026 року     м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Рощина В.С., представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Бєлки А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Рощина Володимира Сергійовича на постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 06.07.2025 року о 21 год. 50 хв. на перехресті вул.Перемоги з вул.М.Гончаренка у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi I Miev» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпеці маневру та рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю «BMW 335i» д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмувався водій ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги порушив вимоги п.п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винуватим за ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Рощин В.С. просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуване судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи, не з`ясував обставини, що мають значення для її правильного вирішення, невірно оцінив докази.
В рамках даного провадження існує необхідність у спеціальних знаннях. Тому відмову суду у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення судової інженерно-транспортної експертизи апелянт вважає безпідставною. 
Крім того, важливе значення для правильного вирішення даної справи про адміністративне правопорушення має відеозапис із камер спостереження, на якому зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 зі значним перевищенням максимальної дозволеної швидкості.
Вищевказані дії водія ОСОБА_2 позбавили водія ОСОБА_1 можливості спрогнозувати час його наближення до перехрестя та перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. Саме невжиття ОСОБА_2 своєчасних заходів для уникнення ДТП потягло як настання зіткнення автомобілів, так і збільшення його наслідків.
При цьому ОСОБА_1 в силу вимог п.1.4 ПДР міг розраховувати на те, що інші водії рухаються з дотриманням встановленої у населеному пункті дозволеної швидкості. Виходячи з реального віддалення автомобіля «BMW» до перехрестя близько 200 м, ОСОБА_1 обґрунтовано вважав, що може безпечно виконати проїзд перехрестя. Порушення принципу правомірного очікування спростовує причинний зв`язок між діями водія ОСОБА_1 та настанням ДТП.
На переконання захисника, такі обставини у сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Рощина В.С., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Бєлки А.В., який заперечив проти апеляційної скарги та просив постанову судді залишити без змін; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам закону.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи, і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Згідно з п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п.16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Всупереч позиції захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема відомостями:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442205 від 03.09.2025 року, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 06.07.2025 року о 21 год. 50 хв. під час керування транспортним засобом «Mitsubishi I Miev» д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п.п.10.1, 16.11 ПДР;
- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.07.2025 року та доданої до протоколу схемі місця ДТП; 
- фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП від 06.07.2025 року, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування на місці ДТП;
- поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні та на місці ДТП, що узгоджуються за змістом;
- поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наданими у судовому засіданні.
Дослідивши та проаналізувавши всі докази у їх сукупності, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п.п.10.1, 16.11 ПДР, що перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП та її наслідками.
Про правильність такого твердження додатково вказує зміст долученого стороною захисту висновку експертного дослідження №КЕД-19/108-25/24446 від 21.11.2025 року, що проведено за заявою ОСОБА_1 .
Зокрема, зі змісту абз.1 п.6, абз.2 п.5 заключної частини висновку експертного дослідження об`єктивно вбачається, що у цій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» та п.п.10.1, 16.11 ПДР, що з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП. У цій дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти ДТП для водія ОСОБА_1 визначалась виконанням вимог дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» та п.п.10.1, 16.11 ПДР.
Апеляційний суд наголошує, що аргументи сторони захисту про наявність в діях потерпілого ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху за жодних обставин не впливають на прийняття рішення в рамках даного провадження, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, в оскаржуваному судовому рішенні суддею зазначено, що пояснення водія ОСОБА_1 , що ДТП сталося у зв`язку із перевищенням швидкості ОСОБА_2 , який рухався незмінно лівою смугою головною дорогою, з урахуванням власних пояснень ОСОБА_1 щодо виїзду ним з другорядної дороги одразу ж у крайню ліву смугу, при наявності вільних двох смуг руху є нелогічними, оскільки як би водій ОСОБА_1 здійснив виїзд на вул.Перемоги в попутному напрямку водія ОСОБА_2 в крайню праву або середню смуги руху, він би не створив небезпеки для руху водію ОСОБА_2 та ДТП не відбулось би.
Таким чином, доводи сторони захисту про те, що ДТП сталося лише у зв`язку із перевищенням швидкості водієм ОСОБА_2 , були предметом перевірки суду першої інстанції та оцінені суддею критично, так як вони не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи і спростовуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності, а наявність порушень ПДР в діях водія ОСОБА_1 є очевидною. 
З чим погоджується й апеляційний суд та зауважує наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, дорожня обстановка на вказаній нерегульованій ділянці дороги, де відбулась ДТП, визначається наявністю дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» у напрямку руху водія ОСОБА_1 та знаку 2.3 «Головна дорога» у напрямку руху водія ОСОБА_2 .
Дефініція «дати дорогу» у розумінні чинних ПДР означає вимогу до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. 
Таким чином, враховуючи встановлені дорожні знаки, на вказаному нерегульованому перехресті правом першочергового проїзду був наділений водій ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Така перевага у русі для водія ОСОБА_2 кореспондується із покладенням на водія ОСОБА_1 обов`язку дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, зокрема й автомобілю під керуванням водія ОСОБА_2 . 
При цьому обставини дотримання/недотримання вимог швидкісного режиму ОСОБА_2 , транспортний засіб під керуванням здійснював рух по головній дорозі, жодним чином не звільняли водія ОСОБА_1 , який рухався на транспортному засобі по другорядній дорозі, від обов`язку впевнився в безпеці маневру перед початком руху, враховуючи дорожню обстановку, що склалася; а також від обов`язку надати перевагу у русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі.
У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах. 
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Рощина Володимира Сергійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар