ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/9335/24  Номер провадження 22-ц/814/579/26	Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року адвокат Лучко О.С., в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому просила стягнути безпідставно отримані кошти в розмірі 114000 грн., 7000 грн. моральної шкоди та судовий збір.
Вказувала, що в грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до турагенції TEZ Tour, від імені якої діє ФОП ОСОБА_1 з метою бронювання подорожі до Єгипту на 6 чоловік в березні 2022 року.
Вартість туру ,яка була підібрана, становила 114000 грн. та була оплачена в період з 3 по 25 січня трьома платежем по 35500 грн, 75000 грн та 3900 грн., на підтвердження чого були видані лише квитанції з підписом та печаткою ФОП ОСОБА_1 .
Після введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, авіасполучення України з іншими країнами було припинено.
На звернення до відповідача щодо подальших дій отримала відповідь, що тур було заброньовано через туроператора TUI Україна, який перестав проводити господарську діяльність в зв`язку з воєнним станом, а сплачені кошти будуть повернуті вже після його закінчення.
Влітку 2024 року позивача було повідомлено, що кошти повернути неможливо, оскільки всі рахунки оператора заблоковано.
На запит адвоката до ФОП ОСОБА_1 щодо повідомлення правових підстав отримання від ОСОБА_2 коштів в сумі 114000 грн. було отримано відповідь щодо укладання договору на туристичне обслуговування №5821 з ФОП ОСОБА_3 як турагентом.
Разом з тим ОСОБА_2 жодних договорів з ФОП ОСОБА_3 не підписувала, ніяких перемовин з ним не вела і їй невідома ця особа, оскільки всі питання та домовленості вирішувались з ОСОБА_1 .
Вважає, що сплачені нею кошти в сумі 114000 грн. були отримані відповідачем без належної правової підстави, без укладання будь - яких договорів, а отже мають бути повернуті в судовому порядку, оскільки звернення з вимогою в позасудовому порядку не дало позитивного результату.
Окрім того позивачу було спричинено моральну шкоду внаслідок тривалого очікування на повернення власних коштів, неможливості вирішити свої питання впродовж такого тривалого часу, що потребувало від неї додаткових зусиль, яку вона оцінила в 7000 грн. виходячи з засад розумності та справедливості.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у розмірі 114000 грн, судовий збір 1211,20 грн, а всього115211,20 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про безпідставність набуття відповідачем коштів, оскільки доказів укладання туристичного договору щодо подорожі між сторонами укладено не було та між ними відсутні інші договірні правовідносин, в зв`язку з чим стягнув з відповідача сплачені позивачем кошти, як набуті без достатньої правової підстави. 

Не погодившись з рішенням суду ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вказує, що договір на туристичне обслуговування було укладено з ФОП ОСОБА_3 з яким співпрацює ФОП ОСОБА_1 , а з сплачених 114000 грн. більша частина цих коштів в сумі 107171 грн. були перераховані туроператору.
Наявність укладеного договору з туроператором свідчить про бронювання туру та погодження сторонами інших умов, а відтак є помилковими висновки суду щодо безпідставності набуття коштів та їх стягнення в порядку ст. 1212 ЦК України. 

Рішення суду в частині відмови в стягненні моральної шкоди позивачем не оскаржується, а тому в колегії судді відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до наступних висновків. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з вказаним позовом, ОСОБА_2 надала суду копії квитанцій до прибуткового касового ордеру, згідно яких останньою сплачено 03.01.2022 р. – 35000 грн., 24.01.2022 р. - 75000 грн. та 25.01.2022 р.- 3900 грн., отримувачем яких є ФОП ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис та печатка на зазначених ордерах.
Не заперечуючи факт отримання коштів в зазначеному розмірі, ФОП ОСОБА_1 вказувала, що сплачені ОСОБА_2 кошти пішли на виконання договору №5828910 від 04.01.2022 укладеного з ФОП ОСОБА_3 , який забронював турпакет у ТОВ «ТТВК».
В ході судового розгляду відповідач стверджувала, що в подальшому турагентом кошти в сумі 101171 грн. були перераховані в інтересах замовника туроператору, що на її переконання є свідченням правомірного отримання нею коштів від позивача як замовника туристичних послуг та виключає застосування положень ст. 1212 до спірних правовідносин. 
Увалюючи рішення, суд встановив відсутність між позивачем та відповідачем будь-яких договірних правовідносин, на підставі яких ФОП ОСОБА_1 отримала кошти, в зв`язку з чим стягнув останні в розмірі 114000 грн., як безпідставно набуті, в порядку ст. 1212 ЦК України. 

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до ст. 1212 ЦК України Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави необхідно розуміти такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених ст. 11 ЦК України.
Згідно ст. 626 ЦК України договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав й обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Заперечуючи підстави позову, відповідач стверджувала, що і вона, і її чоловік як фізичні особи-підприємці є турагентами та співпрацюють з туроператорами Tez Tour та ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine. 
Саме до неї як турагента Tez Tour звернулась позивач з метою бронювання туру до Єгипту в березні 2022 року, наголошуючи на своєму бажанні розміститись саме в готелі Pickalbatros Palace Sharм.
Бронювання на вказаний готель здійснювалась лише через туроператора ТОВ «ТТВК», з яким в 2021 році підписав партнерський договір її чоловік як ФОП ОСОБА_3 . 
В неї як у турагента підстав для бронювання зазначеного туру в обраний стороною позивача готель не було внаслідок відсутності укладених з ТОВ «ТТВК» договорів та повноважень, тому договір на туристичне обслуговування № 582910 був укладений в грудні 2021 року з її чоловіком, як фізичною особою-підприємцем, на підставі якого отримані від замовника туру кошти. 
Разом з цим, нею була допущена помилка і вона при отриманні коштів від замовника невірно видала їй квитанції до прибуткового касового ордеру, які були на її ім`я як «ФОП ОСОБА_1 » із зазначеною підставою «за туристичні послуги». 
На доведення своїх заперечень відповідачем було надано Договір на туристичне обслуговування № 582910 між замовниками в м. Полтава між громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надалі Турист (Замовник) з однієї сторони та ФОП ОСОБА_3 назване у подальшому «Турагент», що діє на підставі свідоцтва, що діє від імені і за Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine надалі Туроператор, на підставі Агентського договору за № 2704/13 по реалізації туристичних продуктів від 01.04.2013 з іншого боку уклали цей договір, а саме відповідно до цього договору Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням Туриста (замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язується на умовах цього Договору прийняти та оплатити їх.».
Критично оцінюючи зазначений документ, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв останній до уваги, оскільки він складений фактично у формі проекту договору та містить підпис лише туроператора ФОП ОСОБА_3 , а підписи Туриста (Замовника), якими вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в ньому відсутні.
За таких обставин підстав стверджувати про укладання договору на туристичні послуги між стороною позивача та ФОП ОСОБА_3 - по справі не має. 
Разом з цим, сторонами не заперечуються і факт не укладання договору про надання туристичних послуг між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Вищезазначені обставини свідчать про відсутність правової підстави для отримання саме ФОП ОСОБА_1 коштів від ОСОБА_2 , якій відповідачем ніяких туристичних послуг надано не було, договорів про туристичне обслуговування не укладалось, що в свою чергу необхідно розцінювати як спосіб збагачення стороною набувача за рахунок коштів потерпілої поза підставами, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та визначившись характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог в цій частині. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує скасування чи зміну судового рішення.
Фактично доводи скарги дублюють відзив на позовну заяву, якому суд першої інстанції надав оцінку в своєму рішенні.
Посилання апелянта на укладання туристичного договору позивача з ФОП ОСОБА_3 та сплату коштів саме за цим договором, не доведено належними доказами, оскільки кошти були сплачені на ім`я ФОП ОСОБА_1 , яка не перебувала в партнерських відносинах чи була уповноважена належним чином на отримання коштів за туристичним договором чи іншим правочином.
При цьому, зібраними по справі доказами не доводиться той факт, що ФОП ОСОБА_1 при отриманні коштів від ОСОБА_2 , діяла від імені чи в інтересах ФОП ОСОБА_3 , як партнера ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine. 
В даному випадку, при доведенні факту існування договірних правовідносин з ФОП ОСОБА_3 , саме останній і мав отримати кошти за туристичним договором, а не ФОП ОСОБА_1 , яка набула їх безпідставно.
При цьому остання в судовому засідання підтвердила здійснену нею помилку при оформленні квитанцій до прибуткового касового ордеру, які вона видала на своє ім`я після отримання від ОСОБА_2 коштів за туристичні послуги. 
Разом з цим, зазначена помилка, яка в подальшому стала підставою для набуття відповідачем грошових коштів, не відноситься до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами ст. 11 ЦК України, а відтак спірні кошти були набуті без достатньої правової підстави, тому піддягають поверненню в порядку, визначеному положеннями ст. 1212 ЦК України. 
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин