ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року	Львів	Справа № 140/6352/24 пров. № А/857/25956/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (головуючий суддя Каленюк Ж.В., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (після реорганізації Департаменту культури, молоді та спорту Волинської ОДА правонаступником є Управляння культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації) про: визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Оконськ-1 (городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села) та неподання до МКІП України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язання вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Оконськ-1 (городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села) та подання пропозицій до МКІП України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села, та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Зобов`язано Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації вжити заходів, спрямованих на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХІІІ ст., яке знаходиться в с. Оконськ (Маневицька територіальна громада Камінь-Каширського району), за 2 км на південний захід від села. Цей об`єкт культурної спадщини внесений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області за видом «археологія», відповідно до наказу Управління культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації від 29.12.2009 №151 «Про затвердження переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області» (далі - Об`єкт) (копія наказу наявна в матеріалах справи).
Згідно інформації, викладеної у позовній заяві керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області, на Об`єкт не виготовлено облікову документацію.
Крім того, відповідно до інформації МКІП, в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України, як місцевого, так і національного значення, відсутня інформація про вказану пам`ятку археологічної спадщини.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року (із змінами) (далі - Закон).
Положеннями статті 1 Закону передбачено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу  цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
Пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.
Згідно статті 13 Закону об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону встановлено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать:
центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини;
орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим;
обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Порядок державної реєстрації об`єктів культурної спадщини регламентується розділом ІІІ Закону та Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 № 158, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01 квітня 2013 за № 528/23060, зі змінами (далі - Порядок).
Закон та Порядок чітко та зрозуміло визначають повноваження спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини всіх рівнів, в тому числі в частині порядку внесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 5 Закону, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення. Центральним органом охорони культурної спадщини у сфері охорони культурної спадщини є МКІП.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 Закону встановлено, що до повноважень органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації належить: подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього. Спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини Волинської обласної державної адміністрації, відповідно до повноважень, визначених Положенням про Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, затвердженим розпорядженням начальника Волинської обласної військової адміністрації від 29.02.2024 № 95 (далі - Положення про Департамент) (копія наявна в матеріалах справи), є Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації. Департамент було створено відповідно до розпорядження начальника Волинської обласної військової адміністрації від 06.04.2023 № 160 «Про припинення управління у справах молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації та зміну назви управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації». Відповідно до пункту 18 Положення про Департамент, останній подає у встановленому порядку до Міністерства культури та інформаційної політики України (за погодженням із заступником голови обласної державної адміністрації відповідно до розподілу функціональних обов`язків) пропозиції щодо занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 6 Закону визначено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної та міської ради належить подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Стаття 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що до системи місцевого самоврядування входять виконавчі органи рад. Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (частини І статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини на території Маневицької територіальної громади Камінь-Каширського району є виконавчий орган Маневицької селищної ради. Виконавчим органом Маневицької селищної ради, що здійснює повноваження у сфері охорони культурної спадщини є відділ культури та туризму Маневицької селищної ради, що підтверджується Положенням про відділ культури та туризму Маневицької селищної ради, затвердженим рішенням Маневицької селищної ради від 16.12.2020 № 2/10 (далі - Положення про відділ) (копія наявна в матеріалах справи, взято з офіційного сайту Маневицької селищноїради).
Реалізація повноваження органів виконавчої влади у сфері збереження та використання культурної спадщини - є завданням Відділу охорони культурної спадщини Маневицької селищної ради згідно з пунктом 3.1.4. розділу 3 Положення про відділ.
Аналіз вказаних правових норм свідчить, що занесенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує визначена послідовна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини на всіх рівнях. Тобто підготовка органом охорони культурної спадщини облдержадміністрації (Департаментом) подання до МКІП про надання пропозицій щодо занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток здійснюється на основі поданих відповідних пропозицій виконавчого органу місцевого самоврядування (відділу культури та туризму Маневицької селищної ради). Маневицька селищна рада з відповідними пропозиціями до Департаменту не зверталася.
Різними редакціями Порядку встановлювалися відмінні один від одного вимоги до пакету документів до подання органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації про надання пропозицій МКІП про внесення об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Порядок (у чинній редакції від 12.04.2024) встановлює, що Ініціатор подає до МКІП разом із супровідним листом:
-          подання за формою, наведеною в додатку 6 до цього Порядку;
-          облікову документацію згідно з розділом III цього Порядку;
-          Акт візуального обстеження об`єкта культурної спадщини за формою, наведеною в додатку 7 до цього Порядку;
-          рекомендації Українського інституту національної пам`яті (надалі - Інститут) щодо нерухомого об`єкта культурної спадщини;
-          протокол Консультативної ради;
-          належним чином завірену копію рішення про надання нерухомому об`єкту культурної спадщини статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини або копію зареєстрованої уповноваженим органом Картки.
Однак, при кожній діючій редакції Порядку незмінною залишалася вимога Закону щодо подання виконавчим органом сільської, селищної, міської ради пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Звертає увагу, що керівнику Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області, який звертається в інтересах держави в особі МКІП з відповіді Департаменту від 15.05.2024 № 1095/02.1-24/2-24 на запит Камінь-Каширської окружної прокуратури від 09.05.2024 № 51/1-865ВИХ-24 відомо та не заперечується, що інформація щодо замовлення селищною радою облікової або науково-проєктної документації на Об`єкт у Департаменті відсутня. Таким чином, у зв`язку з відсутністю облікової документації на Об`єкт у Відповідача станом на поточну дату відсутні правові підстави для звернення з відповідним поданням до Міністерства культури та інформаційної політики України.
Аналогічна позиція висвітлена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №260/437/21, від 25.01.2023 у справі №260/2609/21, від 29.01.2024 у справі № 260/2285/21, від 21.08.2024          у справі №260/2286/21.
Зокрема, згідно висновку Верховного Суду в постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №260/2609/21 та позиції Верховного Суду в постанові Верховного Суду від 21.08.2024 у справі №260/2286/21 - «занесенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, до яких належать і виконавчі комітети відповідних рад, та до повноважень яких віднесено виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини, що знаходяться на їх територіях, а також подання пропозицій структурним підрозділам обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України».
Крім того, діюча редакція Порядку передбачає наявність додатків до подання про занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України серед інших зокрема і наявність Акту візуального обстеження об`єкта культурної спадщини за формою, наведеною в додатку 7 до цього Порядку.
Спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію Маневицької територіальної громади, не подавав Департаменту матеріали такого моніторингу Об`єкта, що є додатковим доказом відсутності у Відповідача повного пакету документів, необхідного для підготовки подання МКІП з пропозицією про внесення Об`єкту в Державний реєстр нерухомих пам`яток України.
Дана обставина Позивачем не врахована, що має наслідком безпідставне формулювання позовної вимоги.
Аналіз чинних норм розділу ІІІ Закону засвідчує, що внесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України здійснюється шляхом їх реєстрації, тобто фіксації в спеціальному реєстрі, який являє собою банк даних, сформованих за єдиними ознаками та принципами, що містить відомості про пам`ятки культурної спадщини. В той час, як предмет охорони об`єкт культурної спадщини набуває саме з моменту взяття його на облік, а не реєстрації в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України. У випадку спірних правовідносин Об`єкт перебуває під охороною держави з моменту внесення його до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області відповідно до наказу Управління культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації від 29.12.2009 № 151 «Про затвердження переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області». Таким чином, вимоги щодо необхідності забезпечення охорони об`єктів культурної спадщини не залежать від факту його реєстрації в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України. А спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини здійснюють ті самі повноваження, спрямовані на збереження об`єктів культурної спадщини і до набуття ними статусу пам`яток (тобто до внесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України).
Крім того, ні нормами Закону, ні нормами попередніх редакцій Порядку, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, не встановлювалося конкретних строків для подання пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що цілком правомірно обумовлено специфікою дослідження та обліку окремих об`єктів культурної спадщини.
Зазначене вище повністю спростовує обґрунтування суду першої інстанції допущеної Департаментом протиправної бездіяльності, яка полягає у не поданні Міністерству культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Щодо безпідставності обґрунтування судом невжиття Департаментом заходів щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Оконськ-1, городище давньоруського часу Х- ХІІІ ст., яке знаходиться в с. Оконськ, за 2 км на південний захід від села
З пунктів 4.7. розділу IV та 5.2. розділу V Порядку вбачається, що для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, серед іншого, необхідною є облікова документація.
Облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.
На час взяття Об`єкта культурної спадщини на облік Законом в чинній редакції не було встановлено термінів щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини.
Крім того, Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за № 528/23060, набув чинності 11.03.2013.
Обласна державна адміністрація відповідно до пункту 4.8. розділу IV Порядку, забезпечує складання облікової документації на об`єкти культурної спадщини, а не виготовляє її.
Натомість згідно з пунктом 15 частини 2 статті 6 Закону, пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідно до його компетенції у сфері охорони культурної спадщини вживає заходи щодо складання відповідної облікової документації на об`єкти культурної спадщини, а також виконує функції Замовника та укладає з цією метою контракти на дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини.
Звертає увагу, що пунктом 6 частини 2 статті 6 Закону - до повноважень виконавчого органу селищної ради, відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.
Рішенням Маневицької селищної ради від 23.12.2021 №17/18 затверджено Програму розвитку культури, мистецтва та охорони культурної спадщини Маневицької селищної ради на 2022-2025 роки. Як вбачається із Заходів програми (пункт 1 розділу VII «Охорона культурної та археологічної спадщини») - одним із заходів Маневицької селищної ради протягом 2022-2025 років є - паспортизація пам`яток археології, історії, монументального мистецтва, містобудування та архітектури, садово-паркового мистецтва, науки і техніки національного та місцевого значення, їх майнова оцінка. Окрім того, Заходами програми передбачені джерела та обсяг фінансування даного заходу (копії рішення ради, Програми та витягу із Заходів наявні у матеріалах справи, взято з офіційного сайту Маневицької селищної ради).
З цією метою, Департаментом в межах визначених повноважень систематично вживаються вичерпні заходи організаційного, правового, методично-консультативного характеру, спрямовані на забезпечення виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини на території області.
На підтвердження вказаного, Департамент листами від 14.09.2023 № 1458/07/2-23, від 30.04.2024 № 3635/44/2-24, від 03.05.2024 № 1027/02.1-22/2-24, від 06.06.2024 №1245/02.1-22/24 виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, як спеціально уповноваженим органам охорони культурної спадщини на відповідній території неодноразово наголошував щодо необхідності забезпечення виготовлення облікової документації, а також вжиття заходів по встановленню меж земельних ділянок, на яких знаходяться пам`ятки, виготовленню документації із землеустрою або проєктів землеустрою та науково-проєктної документації щодо встановлення меж та режимів використання територій на пам`ятки тощо.
Разом з тим, Маневицька селищна рада листом від 12.06.2024 №1763/01-13/2- 24 не заперечує свої повноваження в частині виготовлення облікової документації (копія листа наявна в матеріалах справи).
Вказане вище спростовує факт протиправної бездіяльності Департаменту в частині невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.
Фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу може здійснюватися за рахунок видатків, передбачених у місцевих бюджетах, що визначено пунктом 1.5. розділу І Порядку, що також підтверджується вказаним вище листом Маневицької селищної ради.
Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку, визначено, що розробником облікової документації є наукові установи та громадські організації, юридичні особи та суб`єкти господарювання, в тому числі заклади культури, одним із видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень фахівців, що мають вищу освіту за спеціальністю «Музеєзнавство, пам`яткознавство», та/або фахівця- архітектора (для пам`яток та об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва), та/або дипломованого фахівця-археолога (для пам`яток та об`єктів археології), та/або фахівця, який має науковий ступінь кандидата наук (доктора філософії) або доктора наук за спеціальністю «Музеєзнавство, пам`яткознавство» або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва; архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки.
Крім того, згідно із пунктом 4.9. розділу IV Порядку, МКІП координує стан складання уповноваженими органами облікової документації та, у разі необхідності, приймає рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації. Станом на момент виникнення спірних правововідносин доручень, рішень чи розпорядчих документів МКІП, адресованих органу охорони культурної спадщини Волинської обласної державної адміністрації щодо зобов`язання забезпечити виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХІІІ ст., яке знаходиться в с. Оконськ (Маневицька територіальна громада Камінь-Каширського району), за 2 км на південний захід від села, внесений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області відповідно до наказу Управління культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації від 29.12.2009 № 151 «Про затвердження переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області», Відповідачу не скеровувались.
Відповідно до статті 3 та частини 2 статті 6 Закону, саме виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, як спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини на відповідній території, забезпечує захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організовує відповідні охоронні заходи щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; укладає охоронні договори на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; виконує функції замовника, укладає з цією метою контракти на виявлення, дослідження, консервацію реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; здійснює інші повноваження відповідно до закону.
На підставі наведених правових норм, доказів, описаних фактичних обставин, Департамент категорично заперечує обґрунтування суду першої інстанції щодо зобов`язання Відповідача вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на Об`єкт.
Керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області у позовній заяві стверджує, що МКІП тривалий час відомо про, на його думку, протиправну бездіяльність Департаменту щодо невиконання вимог чинного законодавства України з виготовлення облікової документації на Об`єкт, а також не ініціювання питання про невнесення вказаного об`єкту до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви МКІП жодних дієвих та ефективних заходів до зобов`язання Департаменту не вживав. Проте, всупереч заявленим обґрунтуванням, прокурор наголошує на тому, що не оспорює факту неналежної реалізації МКІП відповідних повноважень. Департамент вважає, що вказана підстава заперечує можливість звернення прокурора в інтересах МКІП, бездіяльність якого стверджувана органом прокуратури. Відтак, Відповідач вважає, що прокурором у цій адміністративній справі порушуються основні засади діяльності прокуратури в частині необхідності дотримання останньою законності, справедливості та об`єктивності, чого вимагає стаття 3 Закону України «Про прокуратуру».
Керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.   
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Управління культури та туризму Волинської ОДА від 29 грудня 2009 року №151 (а.с.17) затверджено Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області. До цього переліку включено об`єкт археологічної спадщини - Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села.
У листі від 15 травня 2024 року №1095/02.1-24/2-24 (а.с.15 зворот-16) на запит прокурора від 09 травня 2024 року №51-1798вих-24 про надання інформації щодо виготовлення облікової документації відносно пам`яток культурної спадщини місцевого значення та скерування подання до МКІП України (а.с.14-15) Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА повідомив, що облікова документація на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села, відсутня; замовником науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини є виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка. У зв`язку з відсутністю облікової документації та інших документів, передбачених пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №158, у Департаменту відсутні підстави для підготовки подання до МКІП України щодо занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухових пам`яток України.
Листом від 20 травня 2024 року №05/15/4119-24 МКІП України повідомило, що включені наказом Управління культури і туризму Волинської ОДА від 29 грудня 2009 року №151 до Переліку об`єкти набули статусу щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, однак подання щодо їх занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у встановленому Законом порядку до Міністерства не надходило (а.с.13 зворот).
Надаючи оцінку права прокурора або його заступника на звернення до суду в інтересах держави суд першої інстанції правильно врахував, що МКІП України є органом, який спеціально уповноважений державою на виконання функцій у спірних правовідносинах, зокрема, в частині здійснення контролю за виконанням нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини.
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Колегія судів погоджується, з думкою суду першої інстанції про те, що у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту саме прокурором. Зокрема, звернення до суду з позовом у цьому випадку здійснено з метою захисту інтересів держави в сфері охорони культурної спадщини. При цьому МКІП України після повідомлення прокуратурою про виявлені порушення у сфері охорони культурної спадщини (а.с.11) не зверталося із позовом до суду із цього питання.
Вирішуючи спір по сутіф заявлених вимог суд першої інстанції виходив з того, що у статті 1 Закону №1805-III наводяться визначення термінів:
об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;
пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону;
облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень;
уповноважений орган - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації.
Частиною першою статті 6 Закону №1805-III визначені повноваження органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, серед них: подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього; затвердження науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки місцевого значення та її зон охорони, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини (у разі встановлення такою документацією меж території пам`ятки місцевого значення та її зон охорони); затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення режиму використання пам`яток місцевого значення; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; забезпечення виготовлення, складання і передачі центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини, а в разі отримання дозволу на їх переміщення (перенесення) - демонтаж із них елементів, які становлять культурну цінність, з метою збереження.
Частиною другою статті 6 Закону №1805-III встановлені повноваження районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно у сфері охорони культурної спадщини, зокрема: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини та ін.
Частиною першою статті 13 Закону №1805-ІІІ передбачено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.
Відповідно до статті 14 Закону №1805-ІІІ занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання; б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.
Об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).
Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.
У даній спірній ситуації судом першої інстанції зґясовано, що  наказом Управління культури і туризму Волинської ОДА від 29 грудня 2009 року №151 затверджено перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, до яких з-поміж інших відноситься Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села (а.с.17).
Порядок №158 (у редакції наказу МКІП України від 01 березня 2024 року №158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2024 року за №425/41770) визначає систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів.
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Порядку №158 Державний реєстр нерухомих пам`яток України - банк даних, сформованих за єдиними ознаками та принципами, що містить відомості про пам`ятки культурної спадщини (далі - Реєстр).
Згідно із пунктом 1.4 розділу І Порядку №158 ініціаторами розгляду питань занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим - п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, та внесення змін до Реєстру (далі - Ініціатор) є: уповноважений орган - за категорією пам`ятки національного значення; уповноважений орган, Українське товариство охорони пам`яток історії та культури, інші громадські організації, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини - за категорією пам`ятки місцевого значення.
У пункті 1.2 розділу І Порядку №158 термін “уповноважений орган” означає орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.
Вказане кореспондує статті 1, пункту 2 частини першої статті 6 Закону №1805-ІІІ.
Виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації (пункт 2.1 розділу ІІ Порядку №158).
Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 розділу ІІІ Порядку №158 на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація. Розробником облікової документації є наукові установи та громадські організації, юридичні особи та суб`єкти господарювання, в тому числі заклади культури, одним із видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень фахівців, що мають вищу освіту за спеціальністю “Музеєзнавство, пам`яткознавство”, та/або фахівця-архітектора (для пам`яток та об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва), та/або дипломованого фахівця-археолога (для пам`яток та об`єктів археології), та/або фахівця, який має науковий ступінь кандидата наук (доктора філософії) або доктора наук за спеціальністю “Музеєзнавство, пам`яткознавство” або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва; архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки.
Пунктом 4.8 розділу IV Порядку №158 встановлено, що уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.
З огляду на вказане суд вірно зауважив, що взяттю на облік об`єкта культурної спадщини та оформлення облікової документація передує розгляду питання внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України при цьому, Порядком №158 визначено вичерпний перелік уповноважених органів, які зобов`язані забезпечувати складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини і такими уповноваженими органами є орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.
Відповідні повноваження та обов`язки щодо розроблення облікової документації та внесення на її підставі пропозицій до міністерства уповноваженим органом (органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями) визначались і у Порядку №158 в редакції наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року №501 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2019 року за №941/33912) до внесення змін наказом МКІП України від 01 березня 2024 року №158).
За приписами пунктів 1, 4, 7, 10 розділу ІІ Порядку №158 (в редакції наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року №501) взяття на облік об`єкта культурної спадщини забезпечують уповноважені органи, повноваження яких поширюється на територію розміщення такого об`єкта, шляхом занесення його до Переліку об`єктів культурної спадщини. Рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку приймається у формі розпорядження голови місцевої державної адміністрації або акта Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яке в день прийняття оприлюднюється на веб-сайті уповноваженого органу та має містити таку інформацію про об`єкт: найменування; власник або уповноважений ним орган (у разі наявності); місцезнаходження; дата утворення; вид; автентичність (збережено, збережено частково); цінність об`єкта з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду. Об`єкт набуває статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини з дня його внесення до Переліку. Уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.
Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку №158 (у редакції наказу від 27 червня 2019 року №501) для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру ініціатором подаються Мінкультури такі документи: подання за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, засвідчене підписом керівника установи, організації, що виступає Ініціатором; облікова документація.
Облікова документація складається на об`єкт культурної спадщини та містить дані щодо його цінності, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність, етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень (далі - облікова документація). Облікова документація складається з: облікової картки за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; історичної довідки; матеріалів фотофіксації сучасного стану об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото інтер`єрів, фото загроз (дії негативних чинників); акта стану збереження за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку (пункти 1, 3 розділу ІІІ Порядку №158 у редакції наказу від 27 червня 2019 року №501).
За змістом Порядку №158 як в останній, так і в попередній редакціях орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є уповноваженим органом; уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації.
Пунктом 1 Положення про Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА, затвердженого розпорядженням начальника Волинської обласної військової адміністрації від 29 лютого 2024 року №95 (далі – Положення) (а.с.44-52), визначено, що Департамент утворено головою Волинської ОДА шляхом перейменування управління культури, з питань релігій та національностей Волинської ОДА.
Відповідно до пункту 4 Положення Департамент у межах своєї компетенції забезпечує реалізацію державної політики, в тому числі у сфері охорони культурної спадщини.
Згідно з підпунктами 18, 25 пункту 5 Положення одними із основних завдань Департаменту відповідно до покладених на нього повноважень є: формування та подання у встановленому порядку МКІП України (за погодженням із заступником голови обласної державної адміністрації відповідно до розподілу функціональних обов`язків) пропозицій щодо занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього; виконання функцій замовника, укладання з цією метою контрактів про виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та вжиття інших заходів щодо охорони культурної спадщини.
З огляду на наведене вище суд підставно виснував, що відповідач як уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Оконськ-1, городище давньоруського часу Х-ХIII століття, яке знаходиться в селі Оконськ, за 2 км на південний захід від села (включений до переліку наказом Управління культури та туризму від 29 грудня 2009 року №151), та подати МКІП України пропозиції про його занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Матеріали справи не містять доказів того, що з часу внесення вказаного об`єкта до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ним вживалися заходи щодо забезпечення виготовлення облікової документації з метою подання пропозицій про його занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. 
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції  дійшов правильного висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі №140/6352/24 -  без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула