П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/18438/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л. 
Суддя-доповідач: Драчук Т. О. 
03 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2024 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12145,44 гривень, що був утриманий з грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень у період з 2018-2020 року, яку отримував ОСОБА_1 та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 12145,44 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень у період з 2018-2020 року, яку отримував ОСОБА_1 , на його користь.
Також, позивач просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 9441,11 гривень, що був утриманий з підйомної допомоги йому та на членів його сім`ї, які ОСОБА_1 отримав у жовтні-листопаді 2018 року та стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 9441,11 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з підйомної допомоги ОСОБА_1 та на членів його сім`ї, які ОСОБА_1 отримав у жовтні-листопаді 2018 року, на його користь.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.07.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції частково скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до послужного списку позивач в період з 18.07.2018 по 24.02.2020 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача 02.12.2024 через Урядовий контактний центр звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогою нарахувати та виплатити грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що утриманий з грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень у період з 2018-2020 року, та підйомної допомоги йому та на членів його сім`ї у жовтні-листопаді 2018 року відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).
Листами від 04.12.2024 відповідач повідомив, що відсутні підстави для нарахування та виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень у період з 2018-2020 року та з підйомної допомоги позивачу та на членів його сім`ї у жовтні-листопаді 2018 року. Зазначено, що згідно з роз`ясненнями Державної фіскальної служби України грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень військовослужбовцям, а також підйомна допомога військовослужбовців не пов`язані з виконанням обов`язків несення служби, відповідно, на такі виплати положення пункту 168.5 статті 168 ПК України щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб не поширюються.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 168.5 статті 167 ПК України та пункту 2 Порядку №44 зазначеним у цих нормах особам компенсуються суми податку з доходу фізичних осіб, утримані з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Суми державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги, грошових компенсацій, що виплачуються військовослужбовцям, зокрема грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень та підйомної допомоги, яка виплачується при переїзді на інше місце служби, не віднесені Законом №2011-XII та Постановою №704 до основних чи додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, утримання з яких суми податку на доходи фізичних осіб здійснюється відповідно до пункту 168.5 статті 168 ПК України та Порядку №44.
Виплата військовослужбовцю грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення передбачена частиною 1 статті 12 Закону №2011-XII, яка визначає порядок забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями.
Отже, зазначені компенсаційні виплати не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу військовослужбовців, та, відповідно, не оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 168.5 статті 168 ПК України, з відшкодуванням сум податку на доходи фізичних осіб за рахунок установи, в якій військовослужбовець проходить військову службу.
Таким чином, грошова компенсація, що виплачується військовослужбовцям Державної прикордонної служби України за піднайом (найом) ними житлових приміщень та підйомної допомоги, відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450, не зазначена у переліку пункту 165.1 статті 165 ПК України, а тому, оподатковується податком на доходи фізичних осіб відповідно до підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України за ставкою 18 відсотків, встановленою пунктом 167.1 статті 167 ПК України.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1-4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Як передбачено п.1 ст.12 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України
В свою чергу, Порядок №450 визначає розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, а також зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, що додається (п.1 цього Порядку).
Пунктом 2 Порядку №450 передбачено, що особам, зазначеним у п.1 цього Порядку, грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує:
у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року;
у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року;
в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.
Разом із тим, військовослужбовцям за наявності в них трьох та більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 рази.
Водночас, якщо особа одночасно має право на отримання грошової компенсації, передбаченої цим Порядком, та інших компенсаційних виплат, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється лише за однією з підстав за її вибором.
У силу вимог абз.1 п.4 Порядку №450, грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця (незалежно від тривалості розгляду такого рапорту, перевірки інформації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї на праві власності, перевірки житлових умов) особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини (підрозділу, органу, закладу, установи).
Як передбачено абз.3 п.7 Порядку №450, виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем виключення із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу, закладу, установи), Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки).
Разом з цим, відповідно до пп.164.2.1 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).
Як передбачено п.168.5. ст.168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (із подальшими змінами) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.
Відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, судова колегія зазначає наступне.
Пункт 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 (у редакції чинній станом на момент спірних правовідносин): виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.
Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, колегія суддів зазначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення.
Також, для вирішення даного питання, колегія суддів враховує, податкову консультація Державної фіскальної служби України від 06 жовтня 2017 року № 2158/6/99-99-13-02-03-15/ІПК, в якій зазначено наступне: "розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень» (далі - Порядок № 450) (п. 1 ст. 12 Закону № 2011).
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Кодексом, відповідно до п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 якого дохід з джерелом його походження з України — це будь-який дохід, отриманий, зокрема, резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України.
Оподаткування доходів фізичних осіб визначено розділом IV Кодексу, п. 163.1 ст. 163 якого передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються інші доходи, крім доходів, зазначених у ст. 165 Кодексу (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).
Статтею 165 Кодексу встановлено вичерпний перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Грошові компенсації передбачені п.п. «а» п. 1 приміток Постанови № 426 та Порядком № 450 у вказаному переліку не зазначені, а отже оподатковується у відповідності до п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу на загальних підставах.
Суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян (п. 168.5 ст. 168 Кодексу).
Оскільки згідно з Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, яка затверджена наказом Міністерства Фінансів України від 12.03.2012 № 333 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 № 456/20769 (далі - Інструкція № 333), компенсаційні виплати, передбачені п.п. «а» п. 1 приміток Постанови № 426, фінансуються у відповідності до п.п. 2.2.3 п. 2.2 глави 1 за кодом економічної класифікації видатків бюджету № 2230 «Продукти харчування», а також компенсаційні виплати передбачені Порядком № 450 фінансуються у відповідності п.п. 2.5.3 п. 2.5 глави 1 за кодом економічної класифікації видатків бюджету № 2730 «Інші виплати населенню», а не за рахунок коштів, які передбачені на грошове утримання (забезпечення) військовослужбовців (код економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове утримання військовослужбовців»), то на них не поширюється норма п. 168.5 ст. 168 Кодексу.
Разом з тим зазначені доходи є об`єктом оподаткування військовим збором (п.п. 1.2 п. 16і підрозділу 10 розділу XX Кодексу).
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок (п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу).
Відповідно до п. 1 частини першої ст. 4 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) є, зокрема, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є суми грошового забезпечення кожної застрахованої особи (абзац другий п. 1 частини першої ст. 7 Закону № 2464).
Отже, не включаються до бази нарахування єдиного внеску зазначені компенсаційні виплати, що згідно з Інструкцією № 333 фінансуються не за рахунок коштів, які передбачені на грошове утримання (забезпечення) військовослужбовців."
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення передбачена частиною 1 статті 12 Закону №2011-XII не є складовою грошового забезпечення, не зазначена у переліку пункту 165.1 статті 165 ПК України, а тому, оподатковується податком на доходи фізичних осіб відповідно до підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України за ставкою 18 відсотків, встановленою пунктом 167.1 статті 167 ПК України, про що вірно вказав суд першої інстанції.
Щодо компенсації підйомної допомоги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.9-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 19 серпня 2016 №848 затверджено Інструкцію про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Пунктом 1 Інструкції №848 визначено, що військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України (далі - орган (підрозділ) Держприкордонслужби), виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п.2 Інструкції №848 залежно від посади, на яку призначено військовослужбовця або яку він займав до дня прибуття органу (підрозділу) Держприкордонслужби до нового пункту постійної дислокації, розмір підйомної допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). До підйомної допомоги не включаються винагорода за бойове чергування, щомісячна додаткова грошова винагорода і морське грошове забезпечення.
В свою чергу, підйомна допомога – вид одноразової допомоги, який виплачується військовослужбовцям. Допомога виплачується за новим місцем служби на підставі наказу про призначення на посаду і наказу про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою. Отже, право на отримання підйомної допомоги і на членів сім`ї виникає зокрема: на дату фактичного вступу до виконання посадових обов`язків з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на військову посаду, на членів сім`ї - на дату реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за новим місцем військової служби військовослужбовця. Тобто допомога пов`язана з вступом військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою.
Отже, оскільки підйомна допомога як вид одноразової допомоги, яка виплачується військовослужбовцям та пов`язана з вступом його до виконання обов`язків за посадою, на неї розповсюджуються приписи положенням п.168.5 ст.168 ПК України.
З урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що в цій частині у позивача наявне право на отримання компенсації суми податку на доходи з фізичних осіб відповідно Порядку № 44.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову, а саме визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку на доходи з фізичних осіб відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, який був утриманий під час нарахування та виплати ОСОБА_1 та членам його сім`ї підйомної допомоги у жовтні-листопаді 2018 року та зобов`язання відповідача компенсувати ОСОБА_1 суми податку на доходи з фізичних осіб відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, який був утриманий під час нарахування та виплати ОСОБА_1 та членам його сім`ї підйомної допомоги у жовтні-листопаді 2018 року.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 9441,11 гривень, що був утриманий з підйомної допомоги йому та на членів його сім`ї, які ОСОБА_1 отримав у жовтні-листопаді 2018 року та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 9441,11 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з підйомної допомоги ОСОБА_1 та на членів його сім`ї, які ОСОБА_1 отримав у жовтні-листопаді 2018 року, на його користь.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку на доходи з фізичних осіб відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, який був утриманий під час нарахування та виплати ОСОБА_1 та членам його сім`ї підйомної допомоги у жовтні-листопаді 2018 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 компенсувати ОСОБА_1 суми податку на доходи з фізичних осіб відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, який був утриманий під час нарахування та виплати ОСОБА_1 та членам його сім`ї підйомної допомоги у жовтні-листопаді 2018 року.
В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.