ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
17 вересня 2025 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/270/25 	

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я. 
за участю секретаря судового засідання Крутіної Ю.С.
Розглянув справу в порядку загального позовного провадження
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Терком", вул. Поліська,18, м.Тернопіль 
до відповідачів:
1. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано – Франківськ 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", бул. Л.Українки, 26, м. Київ 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
Білецька сільська рада, вул. Молодіжна, 19, с. Біла, Тернопільський район, Тернопільська область
про зняття арешту з нерухомого майна.
За участю учасників судового процесу:
від позивача: Вийванко Н.П. – адвокат,
від відповідача 1: Наконечна І.В. – представник.

Судові процедури.
Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах справи згідно до вимог ГПК України. 
Фіксування судового засідання технічними засобами здійснюється відповідно до статті 222 ГПК України.
Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило. 

Суть справи. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Терком" звернулося до Господарського суду Тернопільської області до відповідачів 1. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" про зняття арешту з нерухомого майна, а саме: 7/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами, що знаходяться в с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області, вул. Сагайдачного, 2, номер запису про обтяження 50675580, дата державної реєстрації 24.04.2012, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 68077470 від 19.06.2023, відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12431286 від 24.04.2012.

Відкриття провадження у справі. 
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 02.05.2025, для розгляду справи №921/270/25 визначено суддю Боровця Я.Я.
Ухвалою суду від 07.05.2025 позовну заяву ТОВ "Терком" залишено без руху, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 174 ГПК України, для надання можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви.
23.05.2025 на адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла заява про усунення недоліків (вх. №3775), зі змісту якої вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, які визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 07.05.2025.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2025 відкрито провадження у справі №921/270/25 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 19.06.2025.
Також, ухвалою суду від 29.05.2025 залучено до участі у справі №921/270/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Білецьку сільську раду, вул. Молодіжна, 19, с. Біла, Тернопільський район, Тернопільська область.
Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Підготовче провадження.
Підготовче засідання вперше призначено на 19.06.2025.
Протокольною ухвалою від 19.06.2025 підготовче засідання відкладено на 05.08.2025.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/270/25 до судового розгляду по суті на 09.09.2025.

Розгляд справи по суті.
У судовому засіданні – 09.09.2025 розпочато розгляд справи по суті.
Протокольною ухвалою від 09.09.2025 відкладено розгляд справи по суті на 17.09.2025.
При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі, заслухав обґрунтування позовних вимог представника позивача, вступне та заключне слово та заперечення представника відповідача 1, його вступне та заключне слово.
Після з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі, суд 17.09.2025 оголосив скорочене рішення (вступна та резолютивна частини).

Інші процесуальні дії.
Ухвалою суду від 30.06.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРКОМ" про витребування доказів, задоволено. Витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію щодо підтвердження або спростування факту смерті ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . У випадку проведення реєстрації смерті ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 надати належним чином засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_1 або витяг з актового запису про смерть.
21.07.2025 на адресу суду надійшла відповідь (вх. №5299) від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання вимог ухвали суду від 30.06.2025.

Аргументи сторін.
Правова позиція позивача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу належать на праві власності, 19/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою №332878208 від 19.05.2023. 
Вказує, що на 7/50 частин адмінбудинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав на праві власності Щепановському З.В. та припинено право власності 15.06.2023 на підставі рішення господарського суду Тернопільської області 14/35-646, відповідачем встановлено обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, зареєстрований 24.04.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26969912, 24.04.2012, Відділом примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області. Позивач зазначає, що вказані обставини підтверджуються рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2011 у справі 14/35-646 (6/137-1938), яким визнано недійсним укладений 27.12.2004 між ТОВ "МПМК-22" та суб`єктом підприємницької діяльності Щепановським З.В., договір дарування 7/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області. 
Посилаючись на відомості із Державного реєстру речових прав в частині стосовно інформації про речове право, позивач вказує, що вказане речове право що знаходиться в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області, припинено 15.06.2023 державним реєстратором Відділу державної реєстрації Підгаєцької міської ради Гречкосій Галиною Василівною, індексний номер рішення: 68077470, а згідно з витягу з Державного реєстру речових прав від 19.06.2023, індексний номер якого: 336168603 та інформації про речове право, накладено арешт нерухомого майна, зареєстровано 24.04.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26969912, 24.04.2012, Відділом примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області.
Позивач зазначає, що вказаний арешт перешкоджає йому, як співвласнику нерухомого майна, вільно володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, що відповідно, порушує його майнові права, з огляду на що вважає, що відповідач 1 зобов`язаний зняти арешт, а тому звернувся із даним позовом в суд.
У судовому засіданні представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задоволити.

Заперечення відповідача - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Представник відповідача 1 заперечила щодо позову з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. №4246 від 11.06.2025). 
У судовому засіданні представник відповідача просить суд у задоволенні позову, відмовити.

Заперечення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк". 
Відповідач 2 явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду не виконав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, на підставі статей 120, 121 ГПК України - ухвалами суду, які надсилалися рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення з позначкою "Судова повістка", про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (містяться в матеріалах справи).
Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Враховуючи, положення статті 13 ГПК України, якою в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, беручи до уваги, що явка представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ГПК України, та те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами на подання відзиву, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаного учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Пояснення третьої особи.
Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Однак, надіслала пояснення по суті спору, зі змісту яких вбачається, що проти позову не заперечує ( вх. № 4116 від 05.06.2025). Також, просить суд розглядати справу без участі представника Білецької міської ради.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Отже, сторони не позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду щодо даної справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Рішенням дев"ятої сесії восьмого скликання Білецької сільської ради від 09.03.2021 №639 затверджено ТОВ "Терком" витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,6349 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: с. Біла, вул. Сагайдачного, 2, Тернопільського району, Тернопільської області, кадастровий номер 6125280700:02:001:0476, у сумі 1 443 572,13 грн. Також, надано ТОВ "Терком" в оренду на 5 років вказану земельну ділянку.
09.03.2021 між Білецькою сільською радою (як, Орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терком" (як, Орендарем) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі рішення Білецької сільської ради від 09.03.2021 №639 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою вул. Сагайдачного, буд. 2, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області.
Пунктом 2 Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,6349 га. Кадастровий номер 6125280700:02:001:0476.
Договір укладено на 5 років – з 09.03.2021 по 09.03.2026 ( п.7 Договору).
Факт приймання - передачі земельної ділянки підтверджується Актом прийому – передачі земельної ділянки від 09.03.2021.
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єктів нерухомого майна №332878208 від 19.05.2023 вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Терком" на праві власності належить 19/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами та 7/50 частин адмінбудинок – бомбосховище, які розташовані за адресою вул. Сагайдачного, буд. 2, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області.
ТОВ "Терком" здійснює виробничу діяльність за адресою вул. Сагайдачного, буд. 2, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області.
У 2009 році ТОВ "Терком" стало відомо, що бомбосховище, 7/50 частин адмінбудинок, яке розташоване за адресою вул. Сагайдачного, буд. 2, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області, зареєстроване за СПД - ФО Щепановським З.В.
Позивач зазначає, що вказані обставини підтверджуються рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2011 у справі №14/35-646 (6/137-1938), яким визнано недійсним укладений 27.12.2004 між ТОВ "МПМК-22" та суб`єктом підприємницької діяльності Щепановським З. В. договір дарування -7/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області. 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 19.06.2023, індексний номер 336147465 в частині стосовно інформації про речове право, номер відомостей про речове право: 50672354, що знаходиться в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області, припинено 15.06.2023 державним реєстратором Відділу державної реєстрації Підгаєцької міської ради Гречкосій Галиною Василівною, індексний номер рішення: 68077470.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 19.06.2023, індексний номер 336168603 та інформації про речове право, накладено арешт нерухомого майна, зареєстровано 24.04.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26969912, 24.04.2012, Відділом примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області.
Виконавче провадження № 26969912 щодо виконання виконавчого листа від 22.02.2011 №2-248/11 завершено, про що свідчить відповідь від 13.06.2023 на запит.
05.02.2024, 16.04.2024 та 09.04.2025 позивач звертався до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із зверненнями щодо зняття арешту – нерухомого майна на 7/50 частин адмінбудинку, який розташований за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Біла, вулиця Сагайдачного, 2 .
Однак, органом ДВС відмовлено позивачу щодо зняття арешту з підстав, викладених у листі №5544/03.1-23 від 14.04.2025.
Позивач вказує про те, що йому належать на праві власності 19/50 частин адмінбудинку з виробними будівлями і спорудами та 7/50 частин адмінбудинок – бомбосховище, які розташовані за адресою вул. Сагайдачного, буд. 2, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області,, а тому накладений арешт на всю нерухомість, перешкоджає йому, як співвласнику нерухомого майна, - вільно володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, що відповідно, порушує його майнові права.
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв"язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, які застосував суд.
Мотивована оцінка судом.
Всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Тобто, право на судовий захист у суб`єкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права або охоронюваного законом інтересу.
Судом встановлено, що рішенням дев"ятої сесії восьмого скликання Білецької сільської ради від 09.03.2021 №639 затверджено ТОВ "Терком" витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,6349 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: с. Біла, вул. Сагайдачного, 2, Тернопільського району, Тернопільської області, кадастровий номер 6125280700:02:001:0476, у сумі 1 443 572,13 грн. Також, надано ТОВ "Терком" в оренду на 5 років вказану земельну ділянку.
09.03.2021 між Білецькою сільською радою (як, Орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терком" (як, Орендарем) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі рішення Білецької сільської ради від 09.03.2021 №639 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою АДРЕСА_1 .
Пунктом 2 Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,6349 га. Кадастровий номер 6125280700:02:001:0476.
Договір укладено на 5 років – з 09.03.2021 по 09.03.2026 ( п.7 Договору).
Факт приймання - передачі земельної ділянки підтверджується Актом прийому – передачі земельної ділянки від 09.03.2021.
Спір виник у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі речових прав та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запису про обтяження (арешт) частини нерухомого майна, зокрема, адмінбудинок з виробничими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який накладено на майно фізичної особи ОСОБА_1 , у межах виконавчого провадженні №26969912, де вказана фізична особа є боржником.
За змістом статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Цивільного кодексу України).
Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єктів нерухомого майна №332878208 від 19.05.2023 вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Терком" на праві власності належить 19/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами та 7/50 частин адмінбудинок – бомбосховище, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
ТОВ "Терком" здійснює виробничу діяльність за адресою АДРЕСА_1 .
У 2009 році ТОВ "Терком" стало відомо, що бомбосховище, 7/50 частин адмінбудинок, яке розташоване за адресою вул. Сагайдачного, буд. 2, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області, зареєстроване за СПД - ФО Щепановським З.В.
За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Як визначено статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1).
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2).
Встановлені у справі обставини свідчать, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 19.06.2023, індексний номер 336147465 в частині стосовно інформації про речове право, номер відомостей про речове право: 50672354, що знаходиться в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області, припинено 15.06.2023 державним реєстратором Відділу державної реєстрації Підгаєцької міської ради Гречкосій Галиною Василівною, індексний номер рішення: 68077470.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 19.06.2023, індексний номер 336168603 та інформації про речове право, накладено арешт нерухомого майна, зареєстровано 24.04.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26969912, 24.04.2012, Відділом примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області.
Підставою обтяження майна стала постанова Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про відкриття виконавчого провадження №26969912, у якій зазначено про накладення арешту на майно, власником якого був ОСОБА_1 .
Виконавче провадження № 26969912 щодо виконання виконавчого листа від 22.02.2011 №2-248/11 завершено, про що свідчить відповідь від 13.06.2023 на запит.
Вказані обставини підтверджуються рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2011 у справі №14/35-646 (6/137-1938), яким визнано недійсним укладений 27.12.2004 між ТОВ "МПМК-22" та суб`єктом підприємницької діяльності Щепановським З.В. договір дарування -7/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області. 
Виконавче провадження № 26969912 щодо виконання виконавчого листа від 22.02.2011 №2-248/11 завершено, про що свідчить відповідь від 13.06.2023 на запит.
05.02.2024, 16.04.2024 та 09.04.2025 позивач звертався до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із зверненнями щодо зняття арешту – нерухомого майна на 7/50 частин адмінбудинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, органом ДВС відмовлено позивачу щодо зняття арешту з підстав, викладених у листі №5544/03.1-23 від 14.04.2025.
Таким чином, з наявних доказів вбачається про накладення арешту на майно позивача, тоді як боржником у постанові органу ДВС зазначено про накладення арешту на майно, власником якого був ОСОБА_1 . 
Тобто, позивач, як власник майна, набутого у встановленому законом порядку, не може в повному обсязі здійснювати свої повноваження щодо користування та розпорядження набутим майном, що в силу приписів законодавства не є допустимим.
За частиною 5 статті 59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже, у випадку закінчення виконавчого провадження, при наявності наведених підстав, накладений у межах виконавчого провадження арешт на майно повинен бути знятий виконавцем за відповідною постановою, а при відсутності таких підстав арешт знімається за рішенням суду.
На даний час виконавчі провадження стосовно спірного майна відсутні, але безпосередньо арешт з майна не знятий. 
При цьому відсутні підстави для його зняття за частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".
Аналогічний висновок наявний у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі 2/0301/806/11.
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.
За таких обставин особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.
Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, якщо сторонами відповідного спору є юридичні особи. Таким чином, спір, який виник між позивачем та органом державної виконавчої служби (у тому числі із її посадовими і службовими особами) з приводу зняття арешту з нерухомого майна, має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №500/2294/24, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Терком" до відповідачів 1. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" про зобов"язання вчинити певні дії, оскільки позивачеві слід звернутися за захистом свого порушеного права у порядку господарського судочинства.
При цьому можливість заявлення вимоги лише про зняття арешту з майна є допустимим виключно у разі відсутності спору або невизнання такого права.
Правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 903/206/18.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).
Вважаючи свої права як власника порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому, посилаючись на відсутність спору у даному випадку про право власності на майно, просив суд зняти арешт з нерухомого майна. 
При цьому, відповідачами за вимогами позовної заяви позивачем вказано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України та Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк". 
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18, предметом спору у якій було звільнення з-під арешту нерухомого майна в порядку ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Відповідачем має бути боржник - СПД – ФО Щепановський З.В., який припинив підприємницьку діяльність 18.06.2008.
Крім того, ухвалою суду від 30.06.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРКОМ" про витребування доказів, задоволено. Витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію щодо підтвердження або спростування факту смерті ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . У випадку проведення реєстрації смерті ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 надати належним чином засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_1 або витяг з актового запису про смерть.
21.07.2025 на адресу суду надійшла відповідь (вх. №5299) від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зі змісту якої слідує, що 25.08.2022 Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано у Державному реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис цивільного стану № 1092 про смерть ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Спадкоємці відсутні, тому відсутня можливість зазначення ОСОБА_1 як відповідача.
Згідно виконавчого провадження стягувачем являється Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк, який перебуває у стані припинення.
За таких обставин, позивачем правомірно визначено відповідачем Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, оскільки державні виконавці безпідставно не зняли арешт з спірного майна, яким є бомбосховище.
Стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" є спеціальною, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.
Суд враховує наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів належності арештованого нерухомого майна на праві власності позивачу та відсутність оспорювання або невизнання такого права з боку інших осіб. 
Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа має право звернутися до суду з позовом як про визнання права власності на майно, на яке накладено арешт, та зняття з нього арешту, так і з позовом лише про зняття з такого майна арешту, що було правомірно здійснено позивачем шляхом звернення до суду із даним позовом.
Подібні правові висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №661/624/16-ц.
У даній справі судом встановлено, що ТОВ "Терком" (позивач) не є боржником у зведеному виконавчому провадженні, а арештовані у рамках виконавчого провадження - 7/50 частин адмінбудинку, який розташований за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Біла, вулиця Сагайдачного, 2 належить позивачу.
Отже, позивач, зважаючи на наведені положення законодавства (зокрема, ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження") вправі вимагати зняття з нього арешту в судовому порядку.
Обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є належним і ефективним. 
Отже, оскільки у спірному випадку позивачем доведено, а будь-якою іншою особою не ставиться під сумнів, що ТОВ "Терком", є власником спірного майна, подання товариством до суду позову з вимогою про зняття арешту зазначеного майна ґрунтується на законі.

Висновок суду.
Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо.
Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права.
Принципи права - це основні ідеї, вихідні положення, які закріплені в законі, мають загальну значущість, вищу імперативність (веління) і відображають суттєві положення права.
Верховний Суд у справі № 521/17654/15-ц (постанова від 16 січня 2019 року) при вирішенні спору застосував загальні засади цивільного права - принцип справедливості, добросовісності та розумності, а також керувався однією з аксіом цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає: "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".
При цьому Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.
Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність.
Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, згідно статті 13 Цивільного кодексу України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Суд наголошує, що призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. 

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 123, 126, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: 7/50 частин адмінбудинку з виробничими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Сайгайдачного, 2, в с.Біла, Тернопільського району, Тернопільської області, номер запису про обтяження 50675580, дата державної реєстрації 24.04.2012, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 68077470 від 19.06.2023, відомості про реєстрацію до 01.01.2023: Єдиний реєстр заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12431286 від 24.04.2012.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256-257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Примірник рішення надіслати сторонам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.
Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено та підписано "08" січня 2026 року.

Суддя Я.Я. Боровець