ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 р.	Справа № 520/12864/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2024  р.  (ухвалене     суддею Котеньовим О.Г.,     повний текст якого     складено 09.12.2024 р.)  по справі № 520/12864/24
          за позовом             Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до             Головного управління ДПС у Харківській області                     
          про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

  
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з  адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив  скасувати податкові повідомлення - рішення № 00211032410 від 19.04.2024 р.  та № 00210952410 від 19.04.2024 р. 
Рішенням Харківського  окружного адміністративного суду від 04.12.2024 р. у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення  Харківського  окружного адміністративного суду від 04.12.2025 р. та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме  вимог: Податкового  кодексу України;  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 р. апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1  залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 р. у справі № 520/12864/24 залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 24.07.2025 р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 р. у справі  № 520/12864/24 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У  судовому засіданні  представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
У  судовому засіданні представник  відповідача  проти апеляційної скарги заперечувала та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали електронної справи,  перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що  ФОП ОСОБА_1 у період 01.11.2021  р. по 31.12.2022 р. перебував на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, відповідно до повідомлення про взяття на облік /зняття з обліку платника податків за формою 11-ОПП від 23.05.2022 р.  № 2208330600004 здійснено зміну місцезнаходження (місця проживання) та зміну місце податкового обліку на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, на якому перебував як платник податків за основним місцем обліку у період з 01.01.2023  р. по 31.12.2023 р. 
Відповідно до повідомлення про взяття на облік /зняття з обліку платника податків за формою 11-ОПП від 05.09.2023  р. № 2304230600004 здійснено зміну місцезнаходження (місця проживання) та зміну місце податкового обліку на Головне управління ДПС у Харківській області, де позивач перебуває як платник податків за основним місцем обліку з 01.01.2024   р.
На підставі направлення від 11.03.2024 р. № 2121, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 03.06.2024 р. № 1018-п, виданого на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.35-1, пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань правомірності визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року (від 18.02.2024 р. № 032938851), у розмірі 470667 грн.
13.03.2024  р. ФОП ОСОБА_1 , відповідно до підпункту  69.28 пункту  69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, подано до контролюючого органу повідомлення № 012/4/03-2024 від 12.03.2024 р.   про неможливість пред`явлення первинних документів за період з 01.01.2019 р. по 08.04.2022 р. внаслідок їх втрати за  фактом агресії з боку Російської Федерації, окупацією міста Токмак російськими загарбниками, руйнування приміщення  в яких знаходились первинні документи, обладнання  та інші товарно-матеріальні цінності ФОП ОСОБА_1 за наслідками пожеж  від потрапляння  ракет, бомб та снарядів та з 01.06.2022 р.  по 15.09.2023 р. внаслідок їх втрати біля будівлі «Прозорий офіс» ЦНАП Київського району міста Харкова  на вулиці Чернишевській 55.
Також  позивачем до контролюючого органу подано заяву № 012-1/У/03-2024 від 12.03.2024 р. про припинення позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 . 
Листом Головного управління ДПС у Харківській області № 13394/6/20-40-24-10-17 від 15.03.2024 р. відмовлено в припиненні проведення позапланової документальної перевірки за результатами розгляду повідомлення та заяви позивача.
За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки № 11493/20-40-24-10-07/2279319875 від 22.03.2024 р., висновками якого встановлено порушення позивачем вимог п. 44.3, п. 44.6, ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, пп. 200.4. в, ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження  суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України  в розмірі 1081985 грн. 
На підставі  висновків вищевказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області 19.04.2024 р. прийнято  податкові повідомлення-рішення № 00211032410  та № 00210952410.
Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні  позовних вимог, суд першої інстанції  виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані та не підлягають скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України (в подальшому – ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до  п. 22.1 ст. 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Згідно із п. 44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу; 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту; 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту; 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).
Згідно із п. 44.6 ст. 44 ПК  України,  у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Відповідно до пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.
У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).
Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.
Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.
Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.
Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.
Згідно із  п. 188.1.  ст. 188  ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до  абз. 2 п. 198.6 ст. 198 ПК України,  у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу  України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно із п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;  придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (абз. 3 ст. 201.10 ст. 201 ПК України).
Судовим розглядом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Харківській області від 03.06.2024 р. № 1018-п призначено документальну позапланову перевірку позивача з питань правомірності визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року (від 18.02.2024 р. № 032938851), у розмірі 470667 грн., яку  сформовано за рахунок періоду виникнення  від`ємного значення  листопад 2021 року, липень-грудень 2022 року.
11.03.2024 р. Головним управлінням ДПС у Харківській області вручено ФОП ОСОБА_1 запит № 12359/6/20-40-24-10-17 про надання інформації та її документального підтвердження з питань правомірності визначення суми від`ємного значення з  податку на додану  вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року  у розмірі 470667 грн, яку сформовано за рахунок періоду виникнення від`ємного значення листопад 2021 року, липень, грудень 2022 року, а саме: документи щодо права власності /оренди приміщень та територій за адресами провадження діяльності; відомості про наявні транспортні засоби на праві власності та/або оренди, що використовувались  в господарській діяльності; договори із замовником та постачальниками товарів та послуг, акти виконаних робіт, тощо; рахунки на оплату товарів, послуг; видаткові, прибуткові, товарні накладні, тощо; договори (контракти) та додатки до них, акти здачі-приймання, технічні звіти, які укладені з контрагентами  на придбання товарів та договори, які укладені з контрагентами на реалізацію товарів ; банківській виписки, прибуткові касові ордери та інші документи щодо сплати за товари та послуги, за рахунок яких сформовано від`ємне значення, що  включається до складу податкового кредиту за період листопад 2021 року, липень-грудень 2022 року.
13.03.2024 р.  позивач подав до ГУ ДПС у Харківській області заяву, відповідно до  підпункту  69.28 пункту  69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, про неможливість пред`явлення первинних бухгалтерських документів, на підставі яких здійснювався облік доходів, витрат та інших показників за період з 01.01.2019 р. до 15.09.2023  р. з підстав їх втрати за наслідками збройної агресії з боку окупаційних військ РФ, а саме: банківські, бухгалтерські документи та фінансова звітність; договори постачання/придбання, надання послуг, первинні бухгалтерські документи і регістри фінансового обліку, отримані і видані позивачем за результатами господарської діяльності з контрагентами постачальниками/покупцями, установами банків, контролюючими органами, державними фондами та установами органів влади і місцевого самоврядування.
Крім того, позивачем зазначено, що документи, складені під час господарської діяльності у Запорізькій області за період з 01.01.2019 по 08.04.2022 ним втрачені внаслідок збройної агресії РФ проти України, в підтвердження чого  надано звернення до Управління СБУ в Запорізькій області, ГУ НП в Запорізькій області, та акт інвентаризації від 13.09.2023 р. 
Відповідачем під час перевірки зроблено висновок, що, оскільки, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України  від 22.12.2022 р. № 309 «Про затвердження Переліку територій, на  яких ведуться  (велися)  бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»  Токмацька міська територіальна громада з 26.02.2022 р. відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, то, у зв`язку із надходженням  повідомлень ФОП ОСОБА_1  дані податкової звітності за період з 01.11.2021 р. по 08.04.2022 р. не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. 
Проте, незважаючи на  вищезазначене,  відповідачем  зроблено висновок про не виконання  позивачем обов`язку  по збереженню документів, визначених у п. 44.1. ст. 44 ПК України, що призвело до заниження  суми  ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України в розмірі  1081985 грн., за період з листопада 2021 року до січня 2024 року.
Тобто, розрахунок зобов`язання зроблено відповідачем, в тому числі за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року, щодо якого  ним зроблено висновок, що ці дані податкової звітності  не підлягають сумніву.
Судовим розглядом встановлено,  що перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) встановлено включення до додатку 2 «довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду суми, що розраховані за результатами подання декларації за січень 2024 року у сумі 470667 грн. складаються з сум, що виникли за результатами наступних звітних періодів з листопада 2021 року по січень 2024  року, з урахуванням перенесення сум з рядка 21 декларації до рядка 19 декларації, з урахуванням поточних показників декларації.
В акті перевірки  відповідачем зазначено, що  позивачем не надано доказів на підтвердження правомірності визначення  позивачем  суми від`ємного значення з податку на додану вартість, зокрема, щодо власності/оренди приміщень за період діяльності; відомості щодо наявності та використання транспортних засобів, договори із замовниками та постачальниками, акти виконаних робіт, видаткові, прибуткові, товарні накладні; акти здачі, приймання, технічні звіти, калькуляційні карти, технічні умови; послуги; та інші документи щодо сплати за товари та послуги.
Проте, неправомірність визначення  позивачем  суми від`ємного значення з податку на додану вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року (від 18.02.2024  р. № 9032938851), у розмірі 470667 грн. контролюючим органом не підтверджено та ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів неправомірності визначення  позивачем  суми від`ємного значення з податку на додану вартість та детального розрахунку таких  сум, а висновок про неправомірність визначення  позивачем  суми від`ємного значення з податку на додану вартість зроблено  відповідачем без врахування первинних документів. 
Згідно із ч. 2  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної  вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтовані, у зв`язку з  чим підлягають скасуванню, оскільки  контролюючим органом не надано доказів, які б підтвердили порушення  позивачем 
п. 44.3, п. 44.6, ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, пп. 200.4. в, ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
Відповідно  до  п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4  ч. 1 ст. 317           Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного  застосування норм  матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського  окружного адміністративного суду від 04.12.2024 р., ухвалити постанову, якою позов ФОП ОСОБА_1 задовольнити, визнати протиправними та скасувати, винесені Головним управлінням Пенсійного  фонду України в Харківській області, податкові повідомлення-рішення  № 00211032410 та № 00210952410 від 19.04.2024 р.
Керуючись ст. ст. 77,  243, 308, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 р. по справі № 520/12864/24  скасувати.
Визнати протиправними та скасувати, винесені Головним управлінням Пенсійного  фонду України в Харківській області, податкові повідомлення-рішення  № 00211032410 та № 00210952410 від 19.04.2024 р.
Постанова набирає законної сили  з дати її ухвалення та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.   

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  03.12.2025 року