ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/681/25 Головуючий суддя І інстанції Заварза Т. В.
Провадження № 22-ц/818/420/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року         м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року у справі за позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами,-

в с т а н о в и в :

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач просить стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» заборгованість у сумі 131205,14 грн.
Стверджує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 склала:
1) по кредитному договору від 01.04.2019 № 2001279410701 – 78113 грн 58 коп. (сімдесят вісім тисяч сто тринадцять гривень 58 копійок), з яких: 44889 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом; 33223 грн 94 коп. - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією;
2) по кредитному договору від 03.02.2022 № 1002085495701 – 53091 грн 56 коп. (п`ятдесят три тисячі дев`яносто одна гривня 56 копійок), з яких: 37000 грн. - заборгованість за кредитом; 8 грн 14 коп. - заборгованість за процентами; 16083 грн 42 коп. - заборгованість за комісією.
Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 1) 01.04.2019 кредитний договір № 2001279410701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 46027 грн.; 2) 03.02.2022 кредитний договір № 1002085495701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 37000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим і утворилася вище вказана заборгованість.
Окремо звертає увагу суду на те, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001279410701 від 01.04.2019, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач наполягає на правомірності вказаних нарахувань.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 115121,72 грн.
Компенсовано АТ «ПУМБ» сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2131 грн 71 коп. за рахунок держави в порядку, установленому КМУ.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Скарга мотивована тим, що дії АТ «ПУМБ» щодо збільшення суми кредитного ліміту було вчинено незаконно в односторонньому порядку, що суперечить положенням ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування» та сталій практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Вважає, що судом не було виконано покладений на нього обов`язок щодо перевірки обґрунтованості заявлених до стягнення нарахувань за кредитними договорами, зокрема в частині арифметичної точності, правомірності розрахунку загальної суми боргу та процентів, Відсутність аналізу, перевірки достовірності розрахунків та встановлення фактичного обсягу зобов`язань позичальника є істотним процесуальним порушенням, що унеможливлює ухвалення законного та обґрунтованого рішення. 
Вважає, що частину заборгованості, яка намагається покласти на нього позивач, він фактично не отримував, не підписував жодних документів щодо її оформлення, оскільки розумів, що в подальшому не зможе виконати зобов`язання, що б створило для нього надмірне фінансове навантаження.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд своє рішення мотивував наступним.
Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1002085495701 від 03.02.2022 у розмірі 37000 грн. - заборгованість за кредитом; 8 грн 14 коп. - заборгованість за процентами та від 01.04.2019 № 2001279410701 у розмірі 78113 грн 58 коп. з яких: 44889 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом; 33223 грн 94 коп. - заборгованість за процентами, є законними та обґрунтованими.
Суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць.
Оскільки кошти фактично отримані відповідачем у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявні у матеріалах справи розрахунок заборгованості відповідачем не надано, відтак вимоги підлягають задоволенню частково у частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду,
Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Таким чином, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.
Тобто положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.
Судом першої інстанції встановлено, наступне.
Щодо кредитного договору № 2001279410701 від 01.04.2019.
01 квітня 2019 року між сторонами укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання ОСОБА_1 заяви № 2001279410701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Відповідно до вказаної заяви на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок у гривнях та надано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000 грн.
Реальні річна процентна ставка складає 47,88%.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12 577 грн. 58 коп.
Зазначене також підтверджується паспортом споживчого кредиту до вказаної вище заяви.
Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту до договору № 2001279410701 від 01 квітня 2019 року кредитний ліміт по картковому рахунку ОСОБА_1 в період з 01 квітня 2019 року по 03 березня 2022 року спочатку збільшився до 50000 грн., а потім зменшився до 46027 грн 00 коп.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2001279410701 від 01 квітня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» за період з 03.04.2019 по 31.10.2024 склала 44889 грн 64 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом з 30.04.2019 по 30.08.2023 склала 33223 грн 94 коп.
Позивач надав суду виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 , відкритому на підставі договору № 2001279410701 від 01 квітня 2019 року.
Позивачем також надано суду «Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», яка діяла з 06 квітня 2018 року станом на квітень 2019 року.
Щодо кредитного договору № 1001980369001 від 24.09.2021.
Відповідач надав суду докази того, що 24.09.2021 між ним та позивачем було укладено кредитний договір на суму 40000 грн, які були ним внесені на картковий рахунок, відкритий за договором № 2001279410701 від 01 квітня 2019 року, для погашення зобов`язань за вказаним договором (підтверджується квитанцією № TR.34538087.54209.19049 від 24 вересня 2021 року).
Суд встановив, що вказана операція була відображена у розрахунках позивача та виписці по особовому рахунку ОСОБА_1 . Після здійснення вказаної операції ОСОБА_1 продовжив користуватися кредитною карткою, в результаті чого і виникла заборгованість за кредитом.
Позивач не пред`являє вимог до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
Щодо кредитного договору № 1002085495701 від 03.02.2022.
03 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву № 1002085495701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримав споживчий кредит у сумі 37000 грн.
Відповідно до вказаної заяви №1001979608701 розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,22% щомісячно.
У матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, у якому визначено комісію за обслуговування кредитною заборгованістю у розмірі 2,22% щомісячно, відповідний паспорт відповідач також засвідчив особистим підписом.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1002085495701 від 03 лютого 2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» за період з 03.03.2022 по 03.08.2025 склала 37000 грн 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2022 по 03.10.2024 склала 8 грн 14 коп.; заборгованість за комісією за період з 03.03.2022 по 21.12.2023 склала 16083 грн 42 коп. 
Позивач надав суду виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 , на який було надано кредитні кошти за договором № 1002085495701 від 03 лютого 2022 року, а також платіжну інструкцію № TR.55695265.77932.8810.
Відповідач не заперечує того факту, що отримав кошти у сумі 37000 грн 00 коп. від акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк».
Позивачем також надано суду «Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», яка діяла з 01 листопада 2021 року на момент укладення договору № 1002085495701 від 03 лютого 2022 року заборгованість.
Суду також надано письмову вимогу (повідомлення) вих. № КНО-44.2.2/683 від 04.11.2024, з вимогою позивача до відповідача погасити заборгованість за договором № 2001279410701 та № 1002085495701 протягом 30 днів з моменту отримання цього листа. Як доказ надсилання вказаного повідомлення позивач надав список згрупованих відправлень.
Відповідно до вимог статті 526ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.
Зібрані докази вказують на те, що між АТ «ПУМБ» і ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування, фізичних осіб шляхом підписання ОСОБА_1 заяви №2001279410701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Заява №2001279410701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01 квітня 2019 року (а.с.48) підписана працівниками банку і позичальником ОСОБА_1 , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця заява містить умови щодо розміру кредитного ліміту та реальних процентів.
У заяві зазначено, що позичальник беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування.
В розділі «Заключні положення» відповідач підтвердив, що його і банка права та обов`язки, відповідальність або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами ДКБО, які погоджуються відповідачем при підписанні заяви. Відповідач підписанням заяви підтвердив, що йому зрозумілий порядок внесення змін до ДКБО, він погоджується із ним. Зміни вносяться у встановлені ДКБО строки шляхом направлення повідомлення на сайті банку і при цьому датою направлення повідомлення є дата розміщення на сайті банку, а клієнт погоджується самостійно, відстежувати повідомлення на сайті банку, в тому числі щодо змін до ДКБО, Тариф, як складова частина ДКБО, можуть змінюватися у порядку та на умовах, що зазначені вище, комісії залишаються незмінними.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконав обов`язків за кредитними договорами, а тому з нього на користь АТ«ПУМБ» підлягає стягненню неповернутий кредит.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч передбаченого ст.ст. 12, 81 ЦПК України щодо процесуального обов`язку доведення заперечень проти позову, відповідач не спростував наявні у справі розрахунки позивача, які належним чином обґрунтовані наявними у справі належними і допустимими доказами. Наведені з цього приводу у доводах скарги аргументи щодо процесуального обов`язку суду наводити свої розрахунки суми стягнення у даному випадку є безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд надав вичерпне обґрунтування своїх висновкам про часткове задоволення позову та відрахував від загальної суми позову відповідну суму комісії у сумі 16083 грн 42 коп., в цій частині рішення суду не оскаржене.
Позивач просив стягнути з відповідача 131205,14 грн. заборгованості за двома договорами кредиту. Суд першої інстанції відмовив у стягненні комісії на суму 16083,42 грн, а решту 131205,14 - 16083,42 = 115 121,72 грн. – стягнув з відповідача на користь позивача. Відповідач натомість не надав своїх контрозрахунків та не спростував у змагальному процесі обґрунтованих розрахунків, які надав позивач, а тому колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, які доводами скарги, які не ґрунтуються на відповідних доказах, - не спростовані.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що банком за допомогою належних доказів доведені обставин, які підтверджують укладення з відповідачем договорів з погодженням усіх суттєвих умов, які ним підписані у заяві-приєднанні, зокрема, процентів, комісії та пені, та погоджено умови щодо права банку достроково вимагати повернення кредитних коштів, строк оплати яких не настав. 
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 09 лютого 2026 року.

Головуючий         В.Б.Яцина.

Судді колегії         Ю.М. Мальований.

Н.П.Пилипчук.