Єдиний унікальний номер 308/9011/25
Номер провадження 2/205/752/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Грони Д. С.,
за участю секретаря судового засідання Галушки А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів з ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 23.11.2012 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, та отримано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1468. Під час шлюбу у подружжя народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивачки та відповідача, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам Позивачки. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмір 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21.08.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.
09.09.2025 на адресу суду надійшов Висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 924/17/01-20 від 12.08.2025 про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю.
09.09.2025 від представника позивача адвоката Мельника Ярослава Юрійовича надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він вказує, що позивачка та відповідач в позасудовому порядку вирішили питання щодо сплати аліментів на утримання малолітніх дітей, тому в цій частині позов не підтримують, просять залишити цю вимогу без розгляду.
09.09.2025 від представника позивача адвоката Мельника Ярослава Юрійовича надійшла заява про стягнення з відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 16 760,00 грн.
30.09.2025 відповідач подав заперечення щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу.
28.10.2025 ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 
В судовому засіданні представник позивача адвокат Мельник Я. Ю. підтримав уточнені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем та визначенні місця проживання дітей разом з матір`ю. Просив залишити без розгляду свою заяву від 09.09.2025 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.
Відповідач в судовому засіданні вказав, що не хоче розривати шлюб з позивачкою, але фактично приймає таке її рішення, щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не заперечував.
Представник Органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань не надавав.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи судом встановлено таке.
23.11.2012 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1468.
Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 від 13.06.2014 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 від 03.06.2020. 
На цей час позивачка разом з дітьми проживає у м. Ужгород Закарпатської області. Діти відвідують освітні заклади. 
З січня 2025 року шлюбні відносини між подружжям припинилися, вони перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет. Наміру примиритися та зберегти сім`ю позивачка не має. 
З Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 924/17/01-20 від 12.08.2025 судом встановлено, що орган опіки вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю.
Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.
Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд доходить висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю суд зазначає таке. 
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статей 150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні.
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з вимогами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги висновок органу опіки і піклування, позицію відповідача про те, що він не заперечує, щоб його доньки проживали з матір`ю, суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з матір`ю буде відповідати інтересам дітей.
Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмір 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 760,00 грн, суд, за заявою представника позивача, залишає без розгляду.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 23.11.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1468.
Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмір 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття – залишити без розгляду.
Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 760,00 грн – залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ареса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , фактична адреса: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ЄДРПОУ 04053699, адреса: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000.

Суддя Денис ГРОНА