Справа № 283/947/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року   селище Народичі
Народицький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
з секретарем ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Народичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр судових розслідувань за №12017060080000128 від 26.02.2017 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Пісківка,Бородянського району, Київської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого 22.04.2008 Бориспільським міським судом у Київській області за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 
за ч.3 ст.187 КК України,-, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що 26.02.2017, близько 01 години, в смт. Пісківка, Бородянського району Київської області, знаходячись поблизу території станції «Тетерів», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження поїхати в м.Малин, Житомирської області, для здійснення таємного викрадення мідного кабелю з території підприємства ПАТ «РЕЙЛ», на що останній погодився.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викраденням чужого майна, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, цього ж дня, близько 02 години прибули на автомобілі марки «Сітроєн берлінго» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , якому не повідомляли про свої злочинні наміри, до території підприємства ПАТ «РЕЙЛ», за адресою: вул. Огієнка, 61 А, м. Малин, Житомирська область, для скоєння крадіжки мідного кабелю із території вказаного підприємства.
Прибувши у вказане місце, ОСОБА_4 взяв із собою заздалегідь приготовлену сокирку для рубання кабелю та разом із ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, через бетонну огорожу проникли на територію ПАТ «РЕЙЛ». Обстеживши територію товариства та зірвавши замок із вхідних дверей приміщення гаража, вказані особи не змогли відшукати там мідний кабель, тобто можливий предмет посягання, а тому відмовились від подальшої реалізації своїх намірів на таємне викрадення чужого майна.
Перебуваючи на території ПАТ «РЕЙЛ», ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, виявили приміщення охорони КПП № 2 в середині якого перебував охоронець товариства ОСОБА_8 , після чого у них виник умисел на вчинення нападу на охоронця ОСОБА_8 з метою заволодіння належним йому майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою між собою, через не зачиненні вхідні двері, проникли в середину приміщення КПП № 2, де вчинили розбійний напад на охоронця ОСОБА_8 . У ході нападу, ОСОБА_4 наблизився до охоронника підприємства ОСОБА_8 та наніс йому один удар металевою трубою, яку перед цим підібрав поблизу приміщення гаража, в область лівого плеча. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, застосовуючи фізичне насильство, заламали руки охоронцю ОСОБА_8 за спину та зв`язали їх телефонним дротом, після чого наказали останньому не чинити опір, не кричати та не кликати на допомогу, пригрозивши йому застосуванням фізичного насильства.
Після заподіяння тілесних ушкоджень та подолання можливого опору потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою між собою, у ході вчиненого нападу відкрито заволоділи належним потерпілому майном, а саме: мобільним телефоном марки «GSМАRТ», вартістю 700 грн., ноутбуком марки «Асег», вартістю 1400 грн., комп`ютерною мишкою марки «А4ТЕСН, моделі ОР-720, вартістю 50 грн., сумкою до ноутбука, вартістю 50 грн., чим заподіяли потерпілому майнової шкоди на загальну суму 2200 грн.
У результаті вчиненого розбійного нападу, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців плеча, тулубу, струсу головного мозку, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.
20січня 2026 року суду надано угоду про визнання винуватості від 13 січня 2026 року, укладену між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 .
За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі вказаному в обвинувальному акті у судовому провадженні, відповідно до приписів п.3 ч.4 ст.469 КПК України, при укладанні угоди щодо вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого за попердньою змовою групою осіб, надати викриваючі показання щодо іншого співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_6 при здійсненні перегляду за нововиявленими обставинами вироку Коростенського районного суду Житомирської області від 28.02.2019 по справі №286/1669/17, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення. 
При призначенні виду та розміру покарання, яке належить застосувати до ОСОБА_4 , сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позиції потерпілого, який просить не позбавляти волі обвинуваченого, з огляду також на те, що з часу вчинення кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні, обвинувачений нові кримінальні правопорушення протягом тривалого терміну (більш як 8 років) не вчиняв, що свідчить про те, що останній став на шлях виправлення та погоджуються перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.187 КК України. Крім того сторони враховують те, що згідно з умовами даної угоди ОСОБА_4 зобов`язується надати викриваючі показання щодо іншого співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_6 . Наведені обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без узоляції від суспільства та дають підстави для застосування положень ст.75 КК України - звільнення обвинуваченого від відбуваення покарання з іспитовим строком. 
З урахуванням зазначеного, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникненням у інше приміщення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з п.3 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого  ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесене до особливо тяжких злочинів. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що він беззаперечно визнає вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, щиро кається у скоєному, погоджується на призначення узгодженого покарання. Крім того у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, вчинив інкриміноване діяння, при цьому надав викриваючі показання щодо іншого співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_6 та обіцяв їх підтвердити при здійсненні перегляду за нововиявленими обставинами вироку Коростенського районного суду Житомирської області від 28.02.2019 по справі №286/1669/17, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення. 
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням Кримінального Кодексу України. 
Потерпілим ОСОБА_8 надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 .
Прокурор і захисник у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості та просили призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_8 в наданій суду заяві не заперечує щодо затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки обвинувачений відшкодував завдані збитки. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ст.474 КПК України, усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Обставини, які пом`якшують згідно ст. 66 КК України покарання ОСОБА_4 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. 
Обставини, які обтяжують згідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_4 - відсутні.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ставлення останнього до вчиненого, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що обтяжують його покарання, позиції потерпілого, який просить не позбавляти волі обвинуваченого, відповідає вимогам й загальним засадам призначення покарання та є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого. При цьому суд також враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, однак з часу вчинення кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні, нові кримінальні правопорушення протягом тривалого терміну (більш як 8 років) не вчиняв, що дає всі підстави суду вважати, що останній став на шлях виправлення, а також те, що у судовому засіданні ОСОБА_4 надав викриваючі показання щодо іншого співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_6 , які підтверджені доказами у справі, зокрема показами свідків, протоколами огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 та обіцяв їх підтвердити при здійсненні перегляду за нововиявленими обставинами вироку Коростенського районного суду Житомирської області від 28.02.2019 по справі №286/1669/17, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення. 
Наведені обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та дають підстави для застосування положень ст.75 КК України - звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком. 
При визначенні тривалості іспитового строку, суд врахувує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, вид та строк призначеного основного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітню дитину і встановлює його на такий термін, який на думку суду буде необхідним для того, щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.
Відповідно до ст.77 КК України суд не застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Розмір майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням - 2200 грн.
Цивільний позов не заявлено.
Витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в розмірі 15454 грн. 96 коп.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України. 
Керуючись ст.314, 373,374, 475 КПК України, суд ,- 
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 13 січня 2026 року у кримінальному провадженні №12017060080000128 від 26.02.2017, укладену між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
В силу статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 2 роки,якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави процесуальні витрати у зв`язку з залученням судового експерта, в сумі 15454 грн. 96 коп.
Речові докази: 
- ноутбук марки «Асеr», комп`ютерну мишку, сумку для ноутбука, мобільний телефон марки «GSMART» залишити потерпілому ОСОБА_8 ; автомобіль марки «Сітроен-Берлінго», д.н.з. НОМЕР_3 залишити ОСОБА_7 ; куртку та спортивні штани - повернути власнику ОСОБА_4 ; навісний замок, металеву замикаючу планку, електровилку, фрагменти телефонних кабелів, телефонну трубку з кабелем, викрутку, зразки букального епітелію потерпілого ОСОБА_8 , чохол до мобільного телефону, фрагмент гумового шлангу, зразки букального епітелію ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , металеву трубу - знищити, дактилоскопічні картки – залишити в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
На вирок до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення. При цьому вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6 й 7 статті 474 Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 Кримінального процесуального Кодексу України угода не може бути укладена.

Суддя: