КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                              Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/16669/2025    
                                      
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                               Справа № 357/4072/23
 
04 грудня 2025року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Кафідової О.В.
суддів                       - Оніщука М.І.
                                  - Шебуєвої В.А.
при секретарі           - Смолко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Цукурова В.П. у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірина Юріївна, про визнання протиправним та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -
в с т а н о в и в:
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 43-511 від 23.10.2020 року;
- скасувати рішення державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірини Юріївни №55865514 від 22.12.2020 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,3189 та з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 ;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2020 року, користуючись правом, наданим ст.118 Земельного кодексу України, позивач подав заяву Шкарівському сільському голові Бондару А.Г. з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,5 га, у межах села Шкарівка згідно із викопіюванням. У додатках до заяви було додано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Вищевказана заява була прийнята виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради за вx.№02-28-127 від 04.08.2020 року, що підтверджується відповідним штампом на заяві.
06.08.2020 року Шкарівська сільська рада Білоцерківського району Київської області прийняла рішення №41-478 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада. У відповідному рішенні Шкарівська сільська рада визначила позивачу подати на затвердження чергової сесії ради проект землеустрою для ведення особистого селянського господарства.
3 метою розробки проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства позивач звернувся із заявою до ФОП ОСОБА_3 про виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,3189 га, у зв`язку з чим 25.08.2020 року був укладений договір №25-08/20.
31.08.2020 року ФОП ОСОБА_3 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3189 га по АДРЕСА_1 .
Висновком Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 02.10.2020 року № 15795/82-20 було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність       ОСОБА_1 
05.10.2020 року на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розробленого за замовленням позивача ФОП ОСОБА_3 , Відділом у Березнегуватському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер 3220489500:02:019:0001, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку N HB-4810334272020 та Поземельною книгою.
Після пройденого встановленого законом порядку відведення земельної ділянки, позивач подав до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3189 га по АДРЕСА_1 на затвердження.
23.10.2020 року на 43 сесії 7 скликання Шкарівська сільська рада, розглянувши проєкт землеустрою, керуючись п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні», ст.ст.12, 20, 186 Земельного кодексу України затвердила позивачу проєкт землеустрою щодо передачі земельної ділянки кадастровий номер 3220489500:02:019:0001 у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3189 га по АДРЕСА_1 , вирішила передати земельну ділянку у власність позивача та розпорядилася землевпорядній службі внести відповідні зміни у земельно-кадастрову документацію, що підтверджується витягом з рішення № 43-519 від 23.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 »
Отримавши рішення Шкарівської сільської ради №43-519 від 23.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 » позивач звернувся до державного реєстратора з наміром зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку.
Однак, позивачу було відмовлено в державній реєстрації, в зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001 було зареєстроване за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Реєстрацію провела державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, Київська області Олійник Ірина Юріївна (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55865514 від 22.12.2020, інформаційна довідка №268032832).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №268032832), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га зареєстроване на підставі рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області N 43-511 від 23.10.2020 року, яке прийняте на сесії Шкарівської сільської ради.
У рішенні Шкарівської сільської ради № 43-511 від 23.10.2020 року затверджується технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ФОІІ ОСОБА_3 для ОСОБА_2 .
Позивач стверджує, що пройшов всю процедуру безоплатного отримання земельної ділянки у власність, після отриманого рішення Шкарівської сільської ради №43-519 від 23.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 », але сама реєстрація права власності на земельну ділянку стала неможливою через зареєстроване на неї право власності за ОСОБА_2 на підставі незаконно виданого рішення сільської ради про затвердження неіснуючої технічної документації та передання земельної ділянки у приватну власність та вважає, що має правомірні очікування щодо оформлення права власності на земельну ділянку, оскільки саме ним було дотримано процедуру, яка передує отриманню у власність земельної ділянки.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що як позивач, так і відповідач ОСОБА_2 отримали рішення про надання у власність однієї й тієї самої земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га, розташованої в межах території Шкарівської сільської ради. Обидва рішення були ухвалені в один день одним і тим самим органом місцевого самоврядування - Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, а саме: рішення №43-511 від 23.10.2020 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та передачу йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га та після цього рішення №43-519 від 23.10.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки.
Однак, рішення на користь ОСОБА_2 має менший реєстраційний номер, ніж рішення на користь ОСОБА_1 , що свідчить про його хронологічну пріоритетність, оскільки воно було ухвалено раніше. На підставі рішення №43-511 від 23.10.2020 року Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора та зареєстрував право власності на земельну ділянку. У даній справі рішення сільської ради на його користь є чинним, не скасованим, ухваленим раніше, і на його підставі було правомірно зареєстроване право власності на земельну ділянку. З того часу ОСОБА_2 відкрито, добросовісно користується своїм нерухомим майном.
У свою чергу, позивач ОСОБА_1 виготовив технічну документацію, однак не завершив оформлення речового права, тобто не здійснив державної реєстрації права власності. Він вважає, що саме він мав би стати власником, оскільки замовив та оплатив виготовлення документації. З цього приводу суд зауважив, що такі дії є лише підготовчими етапами для подальшої передачі у власність земельної ділянки та не створюють речового права на земельну ділянку. Виготовлення технічної документації не є підставою для скасування вже зареєстрованого права іншої особи.
Під час розгляду справи позивач не довів факту будь-яких протиправних дій як ОСОБА_2 , так і Шкарівської сільської ради.
Факт замовлення позивачем технічної документації не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки сама по собі технічна документація не є підставою для державної реєстрації земельної ділянки за відповідною особою.
При цьому суд врахував той факт, що у спірної земельної ділянки змінено цільове призначення, а тому задоволення позову призвело би до порушення прав ОСОБА_2 та не відновило би порушеного права ОСОБА_1 , оскільки фактично скасування державної реєстрації права власності не надало би можливості ОСОБА_1 зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку у зв`язку зі зміною її цільового призначення. Тобто, обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 11 вересня 2025 року  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що рішення суду є таким, що прийнято внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, зокрема, статей 25-27 Закону України «Про землеустрій», статей 79-1, 118 ЗК України, статей 3,16, 388 ЦК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та з порушенням норм процесуального права.
Так, суд першої інстанції зробив висновок про пріоритетність рішення сільської ради на користь відповідача, посилаючись виключно на його реєстраційний номер та дату. Проте у законодавстві України немає норми, яка б визначала пріоритетність рішення саме за його номером, тобто це є лише припущенням. 
Дійшовши висновку про добросовісність набувача ОСОБА_2 , суд поверхнево та формально використав термін «добросовісність», не провівши його аналізу у відповідності до законодавства. На думку заявника, ОСОБА_2 не міг бути добросовісним, оскільки він не замовляв технічну документацію із землеустрою, не укладав договору із ФОП ОСОБА_3 , і у кадастровій системі його ім`я як замовника взагалі відсутнє.
Суд безпідставно знецінив документацію із землеустрою як підготовчий етап у справедливому вирішенні справи. Розробка та затвердження проєкту/технічної документації є обов`язковою юридичною стадією у процесі безоплатної приватизації і лише після цієї стадії орган місцевого самоврядування може ухвалювати рішення про передачу у власність, що є підставою для реєстрації. Пройшовши такі обов`язкові законодавчо встановлені етапи безоплатної приватизації саме позивач мав правомірне очікування оформлення права власності на земельну ділянку. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25.07.2022 в справі № 740/2621/20.
Суд не врахував факт подвійного затвердження однієї ділянки та того, що остання була сформована та внесена в ДЗК саме за проєктом позивача. 
Верховний Суд неодноразово наголошував, що той, хто замовив та виготовив проєкт землеустрою і сформував земельну ділянку в кадастрі, має першочергове право на її отримання.    
Суд проігнорував письмовий доказ - лист ФОП ОСОБА_3 від 03.04.2023 року, в якому останній зазначав, що ОСОБА_2 із заявою про виготовлення технічно документації із землеустрою до нього не звертався, ніяких договорів з цього приводу між ними не укладалося і відповідно будь-яка технічна документація за його заявою ним не розроблялася. Також суд не оцінив твердження свідка ОСОБА_3 , допитано в судовому засіданні.
Висновок суду про неефективність способу захисту прав позивача є помилковим, оскільки зміни цільового призначення земельної ділянки не змінює первинне порушення прав позивача. Первинне незаконне рішення щодо земельної ділянки не може вважатися законним лише через подальшу зміну цільового призначення земельної ділянки.
03 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Олійника О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, а тому відсутні підстави для її задоволення.
В судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 адвокат Олійник О.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ввважає рішення суду першої інстанції закоонним та обгрунтованим. 
04 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника позивача  ОСОБА_1 адвоката Синяченко В.П. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника. 
Відповідач Білоцерківська міська рада про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись засобами електронного зв`язку. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду поштова кореспонденція біла доставлена 15 жовтня 2025 року. 
Третя особа: державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірина Юріївна про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись засобами поштового зв`язку. 12 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду повернулась поштова кореспонденція без вручення, причина «адресат відсутній».
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін, які повідомлені належним чином, причини неявки суду не надано. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 04.08.2020 року позивач подав до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області заяву про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність .
Рішенням від 06.08.2020 року №41-478 Шкарівська сільська рада Білоцерківського району Київської області надала позивачу дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
25.08.2020 року позивач уклав із ФОП ОСОБА_3 договір, предметом якого є виконання робіт по розробленню проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
На виконання умов вказаного договору ФОП ОСОБА_3 було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.10.2020 року №НВ-4810334272020, 31.08.2020 року на підставі даного проєкту відбулась державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3220489500:02:019:0001, площа - 0,3189 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням від 23.10.2020 року № 43-511 Шкарівська сільська рада Білоцерківського району Київської області № 43-511 вирішила затвердити ОСОБА_2 технічну документацію щодо земельної ділянки та передати йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га. У рішенні зазначено, що затверджується технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ФОІІ ОСОБА_3 для ОСОБА_2 .
В цей же день, 23.10.2020 року Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області було прийнято рішення №43-519 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , яким вирішено затвердити ОСОБА_1 проєкт землеустрою земельної ділянки та передати земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га йому у власність.
Отримавши рішення Шкарівської сільської ради №43-519 від 23.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 » позивач звернувся до державного реєстратора з наміром зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку, однак йому було відмовлено в державній реєстрації, в зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001 було зареєстроване за ОСОБА_2 , підставою реєстрації зазначено рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 43-511 від 23.10.2020 року. 
Реєстрація проведена державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, Київська області Олійник Іриною Юріївною (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55865514 від 22.12.2020, інформаційна довідка №268032832).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №268032832), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га зареєстроване на підставі рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області N 43-511 від 23.10.2020 року, яке прийняте на сесії Шкарівської сільської ради.
19.10.2022 року ОСОБА_2 , як власник вищевказаної земельної ділянки, склав заяву про зміну її цільового призначення.
Також ОСОБА_2 розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру 14.03.2023 року відбулась зміна цільового призначення спірної земельної ділянки на «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості».
Відповідно до рішення Білоцерківської міської ради №09-02-VIII від 10.12.2020 року Білоцерківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, у т.ч. Шкарівської сільської ради.
Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 03.02.2022 року в реєстр внесено запис про припинення юридичної особи - Шкарівської сільської ради.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (частина перша статті 81 ЗК України).
Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження цих проектів регулюються статтями 118, 186-1 ЗК України.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
За частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно зі статтею 79-1 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Частинами третьою - п`ятою, восьмою та дев`ятою статі 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»  встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.
Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.
На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.
У постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц; від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц зроблено висновок про те, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
 Водночас, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. 
За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність під час безоплатної передачі земельних ділянок у межах встановлених правових норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 702/21/21, від 20 листопада 2024 року у справі № 695/1039/22, від 28 листопада 2024 року у справі № 391/505/21 
Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 ЗК України. Так, частиною першою, пунктом «г» частини третьої цієї статті передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У справі, яка переглядається установлено, що 06.08.2020 року позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність.
25.08.2020 року позивач уклав із ФОП ОСОБА_3 договір, предметом якого є виконання робіт по розробленню проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
На виконання умов вказаного договору ФОП ОСОБА_3 було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
31.08.2020 року  державний кадастровий реєстратор на підставі даного проєкту здійснив державну реєстрацію земельної ділянки та присвоїв їй кадастровий номер 3220489500:02:019:0001.
Тобто спірна земельна ділянка сформована на підставі проєкта землеустрою, виготовленого на замовлення позивача.
 Отже, на час видачі Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області рішення від 23.10.2020 року № 43-511, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію щодо земельної ділянки та передано йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, площею 0,3189 га земельна ділянка вже була сформована на підставі проєкта землеустрою, виготовленого на замовлення позивача.
При цьому, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 , пояснив, що 04.08.2020 року для виконання робіт по розробленню проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність до нього звернувся позивачОСОБА_1 , після цього вони уклали договір на виконання землевпорядних робіт. Замовник при цьому надав йому рішення Шкарівської сільської ради про відведення земельної ділянки і викопіювання, завірене сільською радою. Він розробив документацію і направив для затвердження на екстериторіальний висновок, який було отримано 02.10.2020 року. Після цього державний кадастровий реєстратор вніс земельну ділянку в базу та визначив кадастровий номер. На цьому його робота закінчилася. Пояснив, що у договорі з позивачем у розділі 7 у анкетних даних замовника ним було допущено технічну помилку. Підтвердив, що договір він підписував саме з позивачем, який був присутній особисто. При цьому місця підписання договору він не пам`ятає.
Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини, що мають значення для справи, колегія суддів вважає, що отримавши земельну ділянку у власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування, зареєструвавши її як об`єкт цивільних прав, позивач мав усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням, щодо оформлення наявного права власності на земельну ділянку шляхом здійснення державної реєстрації прав на цю земельну ділянку, і таке правомірне очікування повинні були врахувати уповноважені органи при прийнятті рішення щодо передачі спірної земельної ділянки іншій особі, в цьому випадку ОСОБА_2 .
Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001 сформована на підставі проекту землеустрою, виготовленого за замовленням саме позивача ОСОБА_1 , у зв`язку із чим він має першочергове право на отримання спірної земельної ділянки у власність, колегія суддів вважає, що рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 43-511 від 23.10.2020 року про затвердження технічної документації щодо земельної ділянки площею 0,3189 га та передачу її у власність ОСОБА_2 є протиправним, а державна реєстрація зазначеної земельної ділянки і вчинення запису про право власності на цю земельну ділянку за останнім порушує права позивача щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки.
Крім того, суд звертає увагу, що 23.10.2020 року рішенням Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за  №43-511 було прийнято по суті інше рішення під тим самим номером, що і рішення стосовно відповідача ОСОБА_2 , а саме про затвердження технічної документаціїіз землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність ОСОБА_6 зовсім іншої земельної ділянки з іншим кадастровим номером 3220489500602601960002  площею 0.4787 га (а.с.128 т.1).
Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 червня 2025 року в справі № 532/2104/21.
Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи зазначене, колегія доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року - скасуванню,  з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. При поданні апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 220,80 грн. 
За результатами перегляду справи в суді апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви по 1 073,60 грн. з кожного та по 1 610,40 грн. з кожного за подання апеляційної скарги.   
Керуючись статтями 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірина Юріївна, про визнання протиправним та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.10.2020 року № 43-511 про затвердження технічної документації щодо земельної ділянки площею 0,3189 га з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001 та передачу її у власність ОСОБА_2 .
Скасувати рішення державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірини Юріївни №55865514 від 22.12.2020 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,3189 та з кадастровим номером 3220489500:02:019:0001, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 ;
Стягнути з Білоцерківської міської ради (ЄДРПОУ 26376300) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повний текст постанови складено 08 грудня 2025 року

Головуючий                                                      Судді