ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 р. 	Справа № 520/14309/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., повний текст складено 03.11.25 по справі № 520/14309/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" , Комісії з припинення Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр Медико-соціальної експертизи" , Управління соціального захисту населення Харківської районної військової адміністрації , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправною та скасування довідки та рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», Комісії з припинення Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи», Управління соціального захисту населення Харківської районної військової адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
визнати протиправною та скасувати довідку № 89 від 30.12.2024 Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи;
визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Харківської районної військової адміністрації № 2 від 11.03.2025 про позбавлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (ДРА);
зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області поновити пенсійні виплати ОСОБА_1 з січня 2025 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі визначеному в акті приймання – передачі наданих послуг.
У позовній заяві позивачем було зазначено, що докази про розмір витрат на правову допомогу, обсяг правової (правничої) допомоги будуть надані позивачем в порядку визначеному частиною 7 ст. 139 КАС України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 по справі № 520/14309/25 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправною та скасувати довідку № 89 від 30.12.2024 Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр Медико-соціальної експертизи» про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи.
Визнано протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Харківської районної військової адміністрації № 2 від 11.03.2025 про позбавлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (ДРА).
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області поновити пенсійні виплати ОСОБА_1 з січня 2025 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.
26.09.2025 представником позивача, через систему «Електронний суд» надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача, згідно якої представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення по справі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 62 000.00 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 906.88 грн. 
В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що судом не було повною мірою вирішено питання щодо судових витрат, понесених позивачем під час звернення до суду та в процесі судового розгляду даної справи. Вказує, що судові витрати на правничу допомогу, які вже понесені позивачем відповідають критеріям реальності , обґрунтованості, розумності, співмірності, є фактичними і неминучими, а також підтверджуються відповідними доказами. В рамках заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу. Вказано, що рішення у справі було винесено 03.09.2025, однак, у період з 01.09.2025 - 24.09.2025 представник позивача - адвокат Віцюк О.В. перебував у щорічній основній відпустці, що підтверджується наказом АБ «Ольги Троценко» № 10/25 від 29.08.2025. Зазначено, що вказана обставина об`єктивно унеможливила підписання акту наданих послуг із позивачем та подання доказів на підтвердження судових витрат разом із відповідним клопотанням про розподіл судових витрат у встановлений строк.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) поновлено позивачу строк для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000.00 грн та на сплату судового збору у розмірі 2 906.88 грн.
У задоволенні іншої частини заяви відмовлено. 
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні заяви відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач пропустив строк для подання заяви, доказів щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу встановлений ч. 7 ст. 139 КАС України. Посилається на те, що в матеріалах справах справи відсутній договір про надання правової допомоги, відповідно не можливо визначити, які зобовязання визначені в договорі, в наданні правової допомоги клієнту. Також, посилається на те, що заявлений розмір суми коштів про розподіл витрат на правничу допомогу є неспівмірним та завищеним.
У відзиві на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Харківської районної військової адміністрації, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове судове рішення - без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Віцюк О.В., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове судове рішення без змін. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи частково заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів заяви додано докази того, що представник позивача - адвокат Віцюк О.В. перебував у щорічній основній відпустці, що підтверджується наказом АБ «Ольги Троценко» № 10/25 від 29.08.2025. Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтовану об`єктивну неможливість підписання акту наданих послуг із позивачем та подання доказів на підтвердження судових витрат разом із відповідним клопотанням про розподіл судових витрат у встановлений строк. Суд оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності й пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі до 30 000.00 грн. Також, суд прийшов до висновку про сплату судового збору у розмірі 2 906.88 грн.
Частково погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Частинами другою-п`ятою статті 252 КАС України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Стаття 139 КАС України визначає правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову).
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Отже, подання доказів щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу обмежено певним строком, закінчення якого визначено проведенням судових дебатів у справі. Водночас передбачено й альтернативу цьому присічному строку - подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Проте подання доказів у такий альтернативний спосіб законодавцем пов`язано з умовою здійснення відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів у справі.
Викладене знайшло відображення у частині третій статті 143 КАС України, згідно з якою якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною восьмою статті 262 КАС України передбачено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Таким чином, при розгляді справ в порядку спрощеного провадження судові дебати як стадія судового розгляду не передбачені.
З огляду на приписи частини третьої статті 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів. При цьому суд враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 340/2449/19.
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 (ухвала від 07.07.2023) зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.
Так, з матеріалів справи вбачається, що, рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/14309/25 було прийнято в порядку письмового провадження 03.09.2025. Повний текст постанови виготовлений 03.09.2025.
Заява представника позивача – адвоката Віцюк О.В., про ухвалення додаткового судового рішення у справі надійшла до Харківського окружного адміністративного суду через систему «Електронний Суд» – 26.09.2025.
Тобто, в даному випадку заявником не дотримано вимоги ч. 7 ст. 139 КАС України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не було подано доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Щодо заявленого представником позивача, в заяві про ухвалення додаткового рішення, клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі вказаної заяви, колегія суддів зазначає, що за правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 12.05.2022 в справі № 480/1576/20, яка враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, п`ятиденний строк з дня ухвалення судового рішення для подання заяви щодо розподілу судових витрат є присічним та не може бути продовжений або поновлений судом.
При цьому, колегія суддів зазначає, що до заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі представником позивача надано акт № 1 прийому-передачі послуг за Договором № 01/25 про надання правничої допомоги від 11.03.2025. 
Колегія суддів зазначає, що згідно наданого акту всі послуги були надані адвокатом до прийняття судом першої інстанції рішення по суті (первинна консультація; вивчення документів; збір та аналіз доказів; направлення адвокатських запитів; складання позовної заяви; вивчення відзивів відповідачів та складання додаткових пояснень; консультація клієнта з приводу подальших процесуальних дій після оголошення рішення суду). 
Жодних належних обґрунтувань щодо наявності поважних причин, за яких не було надано цей доказ до суду разом із заявою про відшкодування судових витрат протягом п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі, у заяві представника позивача не зазначено.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що представником позивача не надано до суду договір про надання правової допомоги, який зазначений в Акті № 1 (Договір № 01/25 про надання правничої допомоги від 11.03.2025).
В той же час, за змістом статті 134 КАС, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом, в тому числі, на підставі оцінки договору про надання правової допомоги.
При цьому з Акту № 1 прийому-передачі послуг за Договором № 01/25 про надання правничої допомоги від 11.03.2025 не можливо встановити в рамках якої судової справи було надано правничу допомогу.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що подана адвокатом 26.09.2025 заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 62 000.00 грн, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України підлягала залишенню без розгляду.
Щодо рішення суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 906.88 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 906.88 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 07.06.2025 (т.1 а.с. 137).
Враховуючи те, що рішенням суду першої інстанції задоволено позов ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 906.88 грн.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Положеннями частини 1 статті 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 по справі № 520/14309/25 підлягає скасуванню в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000.00 грн, із прийняттям в цій частині постанови про залишення без розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення. В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 по справі № 520/14309/25 залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 312, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 по справі № 520/14309/25 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000.00 грн.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 520/14309/25 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.
В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року по справі № 520/14309/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України . 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко