179/2134/25
2-а/179/3/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2026 року   селище Магдалинівка
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Голобородько Н.І.,
розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Позов обґрунтований тим, що 30.11.2025 інспектором 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Патретним А.В. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6254130, в якій зазначено, що ОСОБА_1 30.11.2025 поблизу с. Гупалівка керував по польовій дорозі транспортним засобом VOLKSWAGEN Транспортер, днз НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України.
Позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки зупинка автомобіля відбулася у темний час доби на неосвітленій ділянці. Після зупинки інспектор одразу почав стверджувати, що позивач рухався непристебнутим ременем безпеки та зажадав пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування. Оскільки зупинка транспортного засобу була незаконною, то і вимога пред`явити документи також була незаконною. Доказів того, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки надано не було. Інспектор склав постанову і лише після цього роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, інспектор невірно вказав місце події. Водійське посвідчення позивач не пред`явив, оскільки інспектор не назвав законних підстав для зупинки транспортного засобу. У постанові не вказано щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис, що є порушенням ч. 3 ст. 283 КУпАП.
Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6254130 від 30.11.2025, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Патретним А.В., про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Ухвалою судді від 12.12.2025 відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
24.12.2025 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вважають постанову про накладання адміністративного стягнення законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства. Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом. Зразок постанови про накладання адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото – кінозйомки, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. На відеозапису зафіксований розгляд справи, який відбувся згідно чинного законодавства. Також на відео вбачається, що інспектор відразу назвав водію причину зупинки – не пристебнутий ременем безпеки, але водій не надав документи інспектору. 
Вважають, що зупинка поліцейського транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є обґрунтованою і заснована на вимогах чинного законодавства України. Вимога пред`явити посвідчення водія базується на п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».
Постанова складалася відповідачем в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. У даному випадку адреса розгляду справи – це найближча будівля/траса/селище, яка знаходилась поруч з місцем оформлення адміністративного правопорушення та яку автоматичний пристрій розпізнав через вбудований навігатор автоматично. 
Позивач посилається лише на процесуальні недоліки зі сторони інспектора. У справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною чинним законодавством не передбачено.
У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача - у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.
Проаналізувавши надані документи та докази, суд, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Згідно з оскаржуваною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф в сумі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6254130 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 30.11.2025 о 16:33:46 с. Гупалівка, траса Т0412км ОСОБА_1 керував транспортним засобом по польовій дорозі поблизу населеного пункту с. Гупалівка, будучи не пристебнутим ременем безпеки та не пред`явив посвідчення водія на вимогу поліцейського, чим порушив п. 2.4.а ПДР.
Постанова підписана особою, яка винесла постанову та ОСОБА_1 .
Частина перша ст. 126 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.
Відповідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306(далі ПДР) на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно з п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Фактично аналогічне за змістом зі вказаними нормами є положення ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», яким визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закон України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п.п. «а» п. 2.4 ПДР України).
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 02 грудня 2019 року у справі № 164/2068/17.
Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 10 розділу ІІІ тієї ж Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В судовому засіданні було досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського щодо подій, які мали місце 30.11.2025.
Із дослідженого відеозапису вбачається, що одразу після зупинки поліцейський представився, повідомив причину зупинки і тільки після цього висунув позивачу вимогу пред`явити документи. Також на прохання позивача поліцейський пред`явив йому для огляду своє службове посвідчення.
На противагу законних вимог відповідача, позивач почав доводити свою правоту, вимагав надати докази того, що він був непристебнутий ременем безпеки. Після цього відповідачем і було прийнято рішення про розгляд справи. Позивачу роз`яснювались його права, однак останній продовжував висловлювати свою незгоду. 
Ненадання позивачем на вимогу відповідача посвідчення водія підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.
Сама по собі незгода позивача з тим, що він був непристебнутий ременем безпеки, не свідчить про незаконність вимог поліцейського.
У позовній заяві позивач не заперечує факт ненадання на вимогу поліцейського вказаних документів, але наголосив, що відповідач не мав визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для зупинки його транспортного засобу, а відтак і подальшої перевірки документів.
Однак, такі доводи позивача не є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за те, що водій не пред`явив для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України, чим порушив п.2.4 а ПДР України.
Суд вважає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс, кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17.
Доводи позивача на предмет того, що в постанові неправильно зазначено місце події, суд не бере до уваги, та в цьому контексті суд погоджується з доводами представника відповідача, що постанова складалася відповідачем в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, а тому місце вчинення правопорушення зазначено з урахуванням прив`язки до адреси найближчої будівлі/траси/селище від місця події, яка знаходиться поруч з місцем оформлення адміністративного правопорушення та яку автоматичний пристрій розпізнав через вбудований навігатор автоматично. Суд зазначає, що наявність неточності місця події не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
До того ж, незважаючи на те, що в постанові і зазначається про те, що позивач був не пристебнутий ременем безпеки, він не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Доводи позивача про те, що дії відповідача були неправомірними, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
З відеозапису встановлено, що особа позивача і відомості про транспортний засіб, яким він керував, встановлені поліцейськими за допомогою системи Інформаційного порталу Національної поліції України, що з огляду на непред`явлення позивачем документів, відповідає вимогам і завданням визначеним ЗУ «Про національну поліцію». Те, що вказані дані були встановлені поліцейським правильно є беззаперечним фактом. 
Подія і склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові, а також підтверджуються відеозаписами.
Проаналізувавши відеозаписи, суд вважає, що відеозаписом підтверджується порушення ОСОБА_1 приписів п. 2.4.а ПДР України. 
Отже представником відповідача доведено факт порушення позивачем вимог п. 2.4 «а» ПДР після зупинки транспортного засобу під його керуванням.
Суд звертає увагу на те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.
На думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, однак такі доводи не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки такий документ.
Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 760/20247/16-а, від 10.09.2019 у справі № 537/2324/17.
Крім того, у зв`язку з введенням з 24.02.2022 Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» № 64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (пункт 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456).
Таким чином, наведені позивачем доводи правильність висновків поліцейського щодо наявності підстав для винесення постанови не спростовують.
Грубих процесуальних порушень в діях відповідача, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Отже, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною першою статті 126 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6254130 від 30.11.2025 підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення правомірною.
Враховуючи той факт, що суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України оскаржувана постанова винесена законно і скасуванню не підлягає, відповідно у задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 241 – 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, юридична адреса: вул. Троїцька, буд. 2А, м. Дніпро Дніпропетровська область, 49000.

Суддя А.О. Чорна