Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2026  	Справа №607/25092/25 Провадження №2-а/607/73/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Жук Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
встановив:

24.11.2025 шляхом поштового відправлення позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову інспектора відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, старшого лейтенанта поліції Василишин Л.В. про накладення адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6135849, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; вирішити питання щодо судових витрат.
01.12.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що: постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права. Поліцейська, яка винесла оскаржувану постанову, не пред`явила належних та допустимих доказів вчинення ним інкримінованого правопорушення. На місці зупинки його було поверхнево ознайомлено з відеозаписом, на якому, за словами працівників поліції, зафіксовано те, як нібито його автомобіль здійснює рух. Проте на такому відеозаписі неможливо ідентифікувати автомобіль, адже через низьку якісь відео номерного знаку транспортного засобу не видно. Ще на місці зупинки він заявив, що це не його автомобіль. Крім того, пояснив поліцейським, що порушення не вчиняв, а задовго до того, як вони під`їхали на службовому автомобілі, він стояв на узбіччі дороги та не здійснював рух транспортним засобом.
05.12.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
11.12.2025 шляхом поштового відправлення представником відповідача ГУНП в Тернопільській області – Куриляк М.Г. подано до суду відзив на позов, який зареєстровано через канцелярію суду 16.12.2025 та зі змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає, з таких підстав: підтвердженням порушень вимог ПДР та норм КУпАП є надані поліцейськими відеоматеріали фіксації порушення. Із автомобільного відеореєстратора під назвою «Відео з реєстратора». З 00:02:10 сек. по 00:02:15 сек. прослідковується, як автомобіль здійснив обгін. Надалі при зближенні із автомобілем працівників поліції на відеореєстраторі о 00:02:20 сек. чітко відображено автомобіль марки «Volkswagen Touareg», котрий здійснював обгін. Підтвердженням того, що саме автомобіль позивача ОСОБА_1 здійснив порушення Правил дорожнього руху, є те, що інші учасники дорожнього руху у вказаному напрямку руху не проїжджали, а навпаки, із ввімкненням проблискових маячків, зупинились та надали можливість проїзду службовому автомобілю працівників поліції. Звертає увагу суду, що після розвороту службового автомобіля на відеореєстраторі під назвою «Відео з реєстратора» о 00:02:29 сек. чітко прослідковується зупинка автомобіля позивача ОСОБА_1 марки «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 . Також після зупинки позивача ОСОБА_1 було ознайомлено із причиною зупинки транспортного засобу, що відображено із нагрудного відеореєстратора поліцейського під назвою «Ковч обгін» з 00:00:14 сек. по 00:00:30 сек. Зазначає, що на відеозаписі із нагрудного відеореєстратора поліцейського під назвою «Ковч обгін» з 00:07:00 по 00:07:20 зафіксований момент ознайомлення позивача ОСОБА_1 з правами відповідно до ст. 268 КУпАП. Права позивачу зрозумілі, про що зазначено на нагрудному відеореєстраторі о 00:08:08 сек., о 00:08:44 сек. та у пункті 8 винесеної постанови.
Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд: відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність; у зв`язку з зайнятістю по службі, справу слухати у його відсутності.
06.01.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких: якщо детально проаналізувати долучений до відзиву відеозапис із назвою «Відео з реєстратора.MOV», то на 02 хв 10 сек спостерігається рух автомобіля, яким, як вважає відповідач, він кермував. Проте з такого відеозапису неможливо встановити факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення ним п. 34 ПДР. На 02 хв 10 сек відеозапису із назвою «Відео з реєстратора.MOV» не зафіксовано перетинання автомобілем саме суцільної лінії. Відтак позивач доходить висновку, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення, в тому числі долученим до відзиву відеозаписом, не підтверджено вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
У судове засідання 04.02.2026 позивач ОСОБА_1 та його представник Самуляк М.Ю., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися, однак цього ж дня до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Пред`явлений позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити.
Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у судове засідання 04.02.2026 не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив справу слухати у його відсутності, у зв`язку з зайнятістю по службі.
Указане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить такого висновку:
за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених Законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).
Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно з п. 8.5 ПДР дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.
Відповідно до п.п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.
Згідно з пунктом 1 розділу 34 ПДР передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) – поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.
Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше ніж 30 км/год.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом установлено, що 12.11.2025 інспектором відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, старшим лейтенантом поліції Василишин Л.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6135849, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Зі змісту оскаржуваної постанови видно, що 12.11.2025 о 11:35 в с-щі Дружба, вул. Зелена, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем долучено до відзиву диск із матеріалами відеофіксації.
Оглядом відеозапису з автомобільного відеореєстратора під назвою «Відео з реєстратора» встановлено, що на 00:02:10 зафіксовано транспортний засіб, який здійснює обгін, а на 00:02:12 – завершив обгін транспортних засобів, ставши першим у потоці. При цьому видно, що швидкість інших транспортних засобів була меншою, унаслідок чого зазначений транспортний засіб рухався з більшою швидкістю та значно відірвався від інших учасників дорожнього руху. На 00:02:17 службовий автомобіль, під`їжджаючи до місця здійснення обгону, фіксує чітку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. На 00:02:19 встановлено, що транспортним засобом, який здійснював обгін, є автомобіль марки «Volkswagen Touareg». Після цього інші транспортні засоби, які рухалися позаду автомобіля «Volkswagen Touareg», надали перевагу в русі службовому автомобілю, який здійснив розворот. На 00:02:29 зафіксовано зупинений транспортний засіб «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 . Одразу після зупинки зазначеного транспортного засобу працівник поліції підійшла до водійського місця.
На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції під назвою «Ковч обгін» зафіксовано, що за кермом автомобіля «Volkswagen Touareg» перебував водій ОСОБА_1 . Також озвучено причину зупинки транспортного засобу – порушення ПДР, а саме здійснення обгону з перетином суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1. Позивач заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами відеофіксації, яке було задоволено працівниками поліції. Після ознайомлення з відеозаписами ОСОБА_1 повідомив, що сумнівається у тому, що на відео зафіксовано саме його транспортний засіб, посилаючись на відсутність зображення номерного знаку, та відмовився визнавати, що на відео зображено його автомобіль. Надалі на відеозаписі зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, під час якого водієві роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, після чого йому було вручено другий примірник постанови. 
Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що з відеозапису з автомобільного відеореєстратора неможливо ідентифікувати транспортний засіб через відсутність на ньому державного номерного знаку, та зазначає, що ідентифікація транспортного засобу здійснюється судом у сукупності всіх досліджених доказів, зокрема відеозаписів з автомобільного відеореєстратора та нагрудної камери працівника поліції, які послідовно та логічно відображають перебіг події від моменту вчинення обгону до зупинки конкретного автомобіля.
Так, на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора чітко зафіксовано факт здійснення обгону, а під час подальшого перегляду відео видно суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, а також марку і модель транспортного засобу – «Volkswagen Touareg». На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано зупинений автомобіль «Volkswagen Touareg» з д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . У сукупності зазначене спростовує доводи позивача щодо відсутності ідентифікації транспортного засобу.
Крім того, з відеозапису з автомобільного відеореєстратора вбачається, що під час проїзду службового автомобіля повз місце, яке зафіксоване на 00:02:10, тобто місце, де в подальшому було зупинено транспортний засіб «Volkswagen Touareg» з д.н.з. НОМЕР_1 , на цій ділянці дороги відсутні ознаки припаркованого транспортного засобу, що спростовує доводи позивача про перебування його автомобіля на узбіччі дороги у стані стоянки задовго до інкримінованої події.
Також доводи позивача про відсутність підтвердження факту порушення ПДР суд відхиляє, оскільки з відеозапису з автомобільного відеореєстратора на 00:02:10-00:02:12 зафіксовано факт здійснення обгону транспортним засобом, при цьому у зазначений момент не відображено марку транспортного засобу та дорожню розмітку. Водночас під час подальшого під`їзду службового автомобіля безпосередньо до місця здійснення обгону на 00:02:17 чітко зафіксовано суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, а на 00:02:19 встановлено, що обгін здійснювався автомобілем марки «Volkswagen Touareg», що у своїй сукупності підтверджує вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Крім того, факт керування позивачем зазначеним транспортним засобом на момент інкримінованої події підтверджується тим, що одразу після зупинки автомобіля «Volkswagen Touareg» працівник поліції підійшла до водійського сидіння, за яким перебував позивач. При цьому з досліджених судом відеозаписів не вбачається присутності в транспортному засобі інших осіб, а сам позивач не посилається на перебування в автомобілі будь-яких інших осіб, які могли б керувати ним у момент вчинення правопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що порушення позивачем п. 34 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами. У позовній заяві позивач заперечив факт вчинення правопорушення, однак відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах надав докази правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог закону, є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак судові витрати стягуються з відповідача лише при задоволенні позову, а тому відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 229, 242, 244-246, 257, 268, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (ЄДРПОУ: 40108720, вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя	Н. П. Воробель