КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/5006/25                                                                Головуючий у І інстанції Ул`яновська О.В.
Провадження №22-ц/824/14534/2025                                            Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
 ПОСТАНОВА
Іменем України
 
03 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А.,  Приходько К.П.,
за участі секретаря Спис Ю.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» - Глузд Оксани Вікторівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», Святошинської районної ради м. Києві державної адміністрації, Київської міської ради про визнання відмови приватизації квартири неправомірною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог від 17.04.2025, просив суд визнати незаконною відмову КП «Святошинське лісопаркове господарство» та органу приватизації Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у приватизації позивачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів провести всі дії по приватизації вказаної квартири, стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову зазначав, що він є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає з родиною впродовж тривалого періоду часу. 
Вказана квартира належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплена на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство», до числа службових квартир нерухоме майно не включено. 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2023 позивача визнано наймачем квартири АДРЕСА_2 .
Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою щодо приватизації вказаної квартири, проте йому було відмовлено. Підставою для відмови, зазначеною в листі від 06.02.2025 року, слугувало те, що власником комунального майна не приймалося розпорядження про передачу квартири до сфери управління Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації або створення органу приватизації на підприємстві, а тому відповідач не може вчиняти всі необхідні дії щодо приватизації майна. 
Вказану відмову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, відповідачем порушено право позивача на приватизацію житла у встановленому законом порядку.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано незаконною відмову Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» у приватизації ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Зобов`язано Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» провести усі необхідні дії по приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фону». У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся відповідач, Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що після відмови Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації у приватизації, позивач звернувся до КП «Святошинське лісопаркове господарство», як до органу приватизації з заявою про приватизацію квартири. Адже в матеріалах справи не міститься заяви позивача до органу приватизації підприємства.
Вказує, що лист ОСОБА_1 до директора КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 13.03.2024 та повторний лист-звернення ОСОБА_1 від 03.01.2025 року не є заявами про приватизацію в розумінні Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Крім того, позивачем не додано усіх документів, передбачених п. 18 Положення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань ЖКГ України №396 від 16.12.2009 р.
Зі змісту поданих позивачем заяв вбачається, що він звертається не з питанням про приватизацію, а з проханням делегувати повноваження органу приватизації Святошинській районній у місті Києві державній адміністрації.
Посилаючись на викладені обставини, скаржник вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що КП «Святошинське лісопаркове господарство» незаконно відмовили ОСОБА_1 у приватизації квартири, оскільки останній із заявою про приватизацію квартири не звертався.
Вважає також, що судом не взято до уваги те, що розпоряджень щодо передачі майна до сфери управління Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації або створення органу приватизації на підприємстві, власником комунального майна (Київська міська рада) не приймалось.
У підприємства відсутній орган приватизації, що унеможливлює виконання відповідачем оскаржуваного рішення, а делегування повноважень можливе лише з дозволу власника комунального майна.
Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація скористалась своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що будь-якими повноваженнями та правами на прийняття рішень з питань приватизації житла, яке перебуває у господарському віданні КП «Святошинське лісопаркове господарство» держадміністрація не наділена, а тому, в розумінні статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не є уповноваженим органом з питань приватизації житлового фонду, який перебуває у повному господарському віданні підприємства, яке не передано до сфери управління держадміністрації.
З огляду на вказане, заявник вважає, що судом правомірно встановлено, що вирішення питання приватизації житла - квартири АДРЕСА_2 уповноважено виключно КП «Святошинське лісопаркове господарство», у господарському віданні якого перебуває даний будинок, а Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада права та інтереси позивача не порушували.
Просили слухати справу без представника Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації.
Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції = без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує на безпідставність доводів скаржника про те, що позивач не звертався до КП «Святошинське лісопаркове господарство» із заявами про приватизацію квартири. Звертає увагу, що такий аргумент відповідачем був наведений лише у апеляційній скарзі. Відповідач як на підстави для відмови в приватизації посилався на те, що питання приватизації не входить до компетенції підприємства, оскільки розпорядження щодо передачі майна до сфери управління Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації або створення органу приватизації на підприємстві, власником комунального майна (Київська міська рада) не приймалось. У відзиві на позовну заяву відповідач, як на підставу для відмови у позові, вказував, що він є неналежним позивачем, внаслідок чого до участі у справі було залучено співвідповідачів: Святошинську районну у місті Києві державну адміністрацію та Київську міську раду.
Посилаючись на вимоги статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та правові висновки Верховного Суду у справах з аналогічними правовідносинами, вказує на те, що саме відповідач - КП «Святошинське лісопаркове господарство» зобов`язане вжити усіх визначених Законом заходів щодо приватизації та розглянути заяву позивача про передачу йому житла у власність.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Солом'яний В.Р. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Інші учасники справи своїх представників для участі у судовому засіданні не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку із чим, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено наступні фактичні обставини у даній справі.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2023 ОСОБА_1 визнано наймачем житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 (а.с. 107-114).
Відповідно до відомостей паспортних даних, позивач з 15.06.1984 є зареєстрованим в АДРЕСА_1 (а.с. 95).
Відповідно до наказу Головного управління з питань майна виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.03.2002 № 27 «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади м. Києва» будинок АДРЕСА_4 закріплений на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство».
01.03.2000 між КП «Святошинське лісопаркове господарство» та ОСОБА_1 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 104-105).
Листом КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 15.04.2024 №077/239-484 позивачу відмовлено у підписанні документів для звернення до органу приватизації Святошинського району міста Києва. Відмова мотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №759/4302/23 позивачу було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо зобов?язання видати належним чином оформлену заяву на приватизацію квартири, а тому підстави для засвідчення підписів наймача та членів сім?ї на заяві до органу приватизації Святошинського району міста Києва відсутні (а.с. 118).
30.10.2024 позивач звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою та пакетом документів про приватизацію квартири.
Листом від 21.11.2024 №32/49 Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація відмовила позивачу у приватизації квартири, оскільки житловий будинок АДРЕСА_4 не віднесений до сфери управління держадміністрації, закріплений на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство» (а.с. 121).
На повторне звернення до КП «Святошинське лісопаркове господарство» про вчинення усіх необхідних дій щодо приватизації житла, позивач отримав лист №077/16-216 від 06.02.2025 про відмову, оскільки власником комунального майна рішення про передачу квартири до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації або створення органу приватизації на підприємстві не приймалось (а.с. 125-126).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що займане позивачем приміщення не відноситься до об`єктів, які не підлягають приватизації, а тому відмова в проведенні приватизації квартири, право користування якою він набув на законних підставах, є безпідставною. Разом із тим, місцевий суд виснував, що вирішення питання приватизації житла - квартири АДРЕСА_2 уповноважено виключно КП «Святошинське лісопаркове господарство», у господарському відання якого перебуває даний будинок. Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, Київська міська рада права та інтереси позивача не порушували.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.
Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року (зі змінами та доповненнями) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму     Приватизація квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку (гуртожитку). Наймачі, які проживали у квартирах (будинках), житлових приміщеннях у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Одноквартирні будинки, а також квартири в будинках, житлові приміщення у гуртожитках, включених до планів ремонту, можуть бути приватизовані до його проведення за згодою наймачів з наданням їм відповідної компенсації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).
Відповідно частин 1, 4, 5, 7, 8, 10 статті 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку.
Вартість послуг з оформлення документів на право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку оплачується громадянами за розцінками, що встановлюються місцевими органами виконавчої влади.
Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N 56, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Склад документів і порядок їх оформлення при приватизації житла визначено пунктами 18 - 31 згаданого Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян.
Згідно із цими пунктами громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При наявності у наймача або членів його сім`ї пільги на безоплатне одержання займаного житла незалежно від розміру загальної площі, до заяви додається відповідний документ (копія посвідчення, довідка та інше), що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. Також до заяви додається довідка з попереднього місця проживання (після 1992 року) щодо невикористаного права на безоплатну приватизацію житла.
Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №201/6092/17.
У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року в справі №296/4642/19 (провадження №61-2708св20) вказано, що «у частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). 
Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. 
Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18)».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 295/6056/17 (провадження № 61-7366св21) зроблено висновок, що: «у статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та у пункті 13 Положення № 56 не міститься вказівка на те, що органи приватизації, створені місцевою державною виконавчою владою та органами місцевого самоврядування, можуть здійснювати приватизацію державного житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ. У наведених положеннях законодавства для суб`єкта владних повноважень визначено міру дозволеної поведінки, що, враховуючи положення статті 19 Конституції України, зміст правила частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і пункту 13 Положення № 56, потрібно розуміти таким чином, що вони не встановлюють дискрецію для органів приватизації, створених органами місцевого самоврядування, на вирішення питання про приватизацію не лише житлового фонду, який перебуває у комунальній власності, а й державного житлового фонду, який належить на праві державної власності і знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ. Ці норми права встановлюють імперативне правило, що підлягає виконанню, за змістом якого приватизація державного житлового фонду, який належить на праві державної власності і перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ, здійснюється органами приватизації, створеними саме цими підприємствами, установами чи організаціями. Отже, за змістом частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 13 Положення № 56 приватизація державного житлового фонду, який знаходиться у комунальній власності, здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, а у разі якщо державний житловий фонд перебуває у державній власності та перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ, тоді уповноваженим органом приватизації належного їм державного житлового фонду буде орган приватизації, створений в таких державних підприємствах, організаціях чи установах, за якими закріплене таке житло».
У справі, що переглядається, встановлено, що КП «Святошинське лісопаркове господарство» не зверталось до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо делегування прав на здійснення приватизації спірної квартири, закріпленої за ним на праві господарського відання.
Таким чином,суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вирішення питання приватизації житла - квартири АДРЕСА_2 уповноважено виключно КП «Святошинське лісопаркове господарство», у господарському відання якого перебуває даний будинок. Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, Київська міська рада права та інтереси позивача не порушували.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» - Глузд Оксани Вікторівни слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» - Глузд Оксани Вікторівни залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється  з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 3.12.2025 року.

 
Суддя-доповідач                                                             Д.О. Таргоній
 
Судді :                                                                                С.А. Голуб
 
                                                                                       К.П. Приходько