ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 р. 	Справа № 520/10757/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., повний текст складено 05.11.25 по справі № 520/10757/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) 
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить суд: визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), оформлену листом № 09/Л-252//214 від 28.04.2025 “Про розгляд заяви”, щодо компенсації ОСОБА_1 втрат доходів з 01.07.2017 по 17.04.2025 у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік у повній сумі, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24 в сумі 4569,12 грн, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів з 01.07.2017 по 17.04.2025 у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік у повній сумі, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24 в сумі 4569,12 грн, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання з ОСОБА_1 5 відсотків військового збору в сумі 240,48 грн з виплаченої на виконання судового рішення від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24 доплати до допомоги на оздоровлення в сумі 4569,12 грн; стягнути з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 різницю військового збору в сумі 240,48 грн, утриманого понадміру з доплати до допомоги на оздоровлення в сумі 4569,12 грн, що виплачена на виконання судового рішення від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”, у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) провести ОСОБА_1 нарахування та виплату, за несвоєчасну виплату допомоги на оздоровлення за 2017 рік, компенсації втрати частини доходу за період з 01.07.2017 по 17.04.2025 року згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання з ОСОБА_1 5 відсотків військового збору з виплаченої на виконання судового рішення від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24 доплати до допомоги на оздоровлення в сумі 4569,12 грн. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) провести грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 , який утримано з доплати до допомоги на оздоровлення за 2017 рік та повернути надлишково утриманий військовий збір в розмірі 3,5 відсотка. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що компенсація втрати частини доходів проводиться виключно на грошові доходи, перелік яких визначено, які не мають разового характеру і які нараховані але невиплачені (ст.ст. 2, 3 Закону №2050-ІІІ та п.3 Порядку №159). Вказує, що період після виключення зі списків особового складу (28.04.2024) по день виплати позивачу сум на виконання рішення суду (17.04.2025) не є тим часом, за який у розумінні Закону №2050-III та Порядку №159, підлягає виплата компенсація втрати частини доходів. У цьому випадку мова йде про несвоєчасну виплату позивачу сум, належних до виплати при звільненні, за що для роботодавця настає окрема відповідальність, передбачена зокрема КЗпП України. Щодо утримання військового збору, стверджує, що позивач не є військовослужбовцем, а звільнений з військової служби, дохід отриманий ним виплачений на підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №520/20789/24, тому сума такого доходу включається до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується військовим збором на загальних підставах у розмірі 5 відсотків.
Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Відповідно до витягу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.04.2024 №226-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Проте, за період проходження служби позивачу не здійснювалась виплата в повному обсязі допомоги на оздоровлення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №520/20789/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2016 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2017 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2016 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» № 889 від 22.09.2010, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2017 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» №889 від 22.09.2010, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Відмовлено у задоволення іншої частини позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 подало апеляційну скаргу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №520/20789/24 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 по справі №520/20789/24 змінено, викладено 4 та 5 абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2016 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» № 889 від 22.09.2010, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2017 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» № 889 від 22.09.2010, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум». В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 по справі №520/20789/24 залишено без змін.
17.04.2025, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №520/20789/24, відповідач виплатив на користь позивача 4569,12 грн.
Позивачем подано заяву до відповідача щодо здійснення компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».
Листом №09/Л-252//214 від 28.04.2025 відповідач відмовив у виплаті відповідної компенсації та надав довідку про виплачені суми коштів у розмірі 4809,60 грн. У відповіді вказано, що 16.04.2025 відповідно до платіжної інструкції від 16.04.2025 №511, здійснено перерахування на картковий рахунок, відкритий в АТ «Приватбанк», у сумі 4569,12 грн (з урахуванням утриманого військового збору 5% - 240,48 грн) у якості допомоги на оздоровлення за 2017 рік.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації втрати доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік у повній сумі, а також протиправно утримав 5 відсотків військового збору в сумі 240,48 грн з виплаченої доплати до допомоги на оздоровлення в сумі 4569,12 грн, позивач ініціював даний спір.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати доходу згідно Постанови №159, у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік, а також протиправних дій щодо утримання 5 відсотків військового збору з виплаченої на виконання судового рішення від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24 доплати до допомоги на оздоровлення в сумі 4569,12 грн.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача провести позивачу нарахування та виплату за несвоєчасну виплату допомоги на оздоровлення за 2017 рік, компенсації втрати частини доходу за період з 01.07.2017 по 17.04.2025 року згідно Постанови №159, а також провести грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, який утримано з доплати до допомоги на оздоровлення за 2017 рік та повернути надлишково утриманий військовий збір в розмірі 3,5 відсотка.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позовних вимог, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.
Щодо задоволених судом першої інстанції вимог позову про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести ОСОБА_1 нарахування та виплату, за несвоєчасну виплату допомоги на оздоровлення за 2017 рік, компенсації втрати частини доходу за період з 01.07.2017 по 17.04.2025 згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», та відповідних доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац 1 ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі по тексту – Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі по тексту - Порядок №159).
Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 Закону №2050-ІІІ зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (абзаци 2, 5, 6, 7, 8 частини другої статті 2 Закону №2050-ІІІ).
Згідно зі ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Аналогічні норми також викладені у Порядку №159.
Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
стипендії; 
заробітна плата (грошове забезпечення); 
сума індексації грошових доходів громадян;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення) та виплата нарахованих доходів, які мають постійний характер, тобто виплачуються щомісяця. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Спірним у даній справі є питання нарахування та виплати компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 роки, яка була виплачена у належному розмірі 17.04.2025 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №520/20789/24.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з п.1.2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425 (далі по тексту – Інструкція №425; чинна на момент виникнення спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення; місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія); штатна посада - посада, визначена у штаті органу Держприкордонслужби, статус якої визначається встановленим за нею найвищим військовим званням і посадовим окладом.
Суд враховує, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, допомоги, в тому числі і допомога для оздоровлення.
Відповідно до п.3.7 розділу ІІІ Інструкції №425 військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу вищого начальника (командира) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Особам офіцерського складу, прийнятим на військову службу із запасу, та військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом, допомога для оздоровлення перший раз надається в календарному році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадами, на які призначені.
Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
З аналізу вищенаведених норм судом встановлено, що допомога на оздоровлення є доходом, що має разовий характер, тому на такий дохід не може бути нарахована компенсація втрати частини доходів у розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
За цим, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що компенсація втрати частини доходів проводиться виключно на грошові доходи, які не мають разового характеру, проте, допомога на оздоровлення до такого переліку не відноситься, приймається колегією суддів в якості належних.
Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести ОСОБА_1 нарахування та виплату, за несвоєчасну виплату допомоги на оздоровлення за 2017 рік, компенсації втрати частини доходу за період з 01.07.2017 по 17.04.2025 згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині позовних вимог.
Щодо задоволених судом першої інстанції вимог позову про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання з ОСОБА_1 5 відсотків військового збору з виплаченої на виконання судового рішення від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24 доплати до допомоги на оздоровлення в сумі 4569,12 грн та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 , який утримано з доплати до допомоги на оздоровлення за 2017 рік та повернути надлишково утриманий військовий збір в розмірі 3,5 відсотка, та відповідних доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Як слідує з підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Так, відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" №4015-IX від 10.10.2024 (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб.
При цьому, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні" №4113 від 04.12.2024 уточнений перелік доходів військовослужбовців, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №4113 від 04.12.2024 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України застосовуються з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" від 10 жовтня 2024 року № 4015-IX.
З огляду на те, що Закон України №4015-IX від 10.10.2024 набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України внесені Законом України №4113 від 04.12.2024 щодо ставки військового збору у розмірі 1,5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.
Як встановлено судом, 17.04.2025, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №520/20789/24, відповідач виплатив на користь позивача 4569,12 грн, з утриманням з нарахованого доходу військовий збір за ставкою 5%.
Однак, до такого доходу позивача, в силу положень Податкового кодексу України, має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
За таких обставин, дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченого грошового забезпечення, є протиправними.
Крім того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 року №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
За таких обставин, відповідач безпідставно надмірно утримав 3,5 відсотки військового збору (5% замість 1,5%) з виплаченого грошового забезпечення, 1,5 відсотки військового збору утримано правомірно.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання з ОСОБА_1 5 відсотків військового збору з виплаченої на виконання судового рішення від 12.12.2024 по справі № 520/20789/24 доплати до допомоги на оздоровлення та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 , який утримано з доплати до допомоги на оздоровлення за 2017 рік та повернути надлишково утриманий військовий збір в розмірі 3,5 відсотка.
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3,5% надмірно утриманого військового збору з посиланням на те, що звільнення з військової служби зазначена фізична особа втрачає статус військовослужбовця, а отже дохід, який виплачується юридичною особою на користь такої особи не може розглядатися як грошове забезпечення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки несвоєчасна виплата належних позивачеві коштів сталась з вини відповідача, що встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №520/20789/24.
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, з частковим скасуванням рішення суду. 
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 по справі № 520/10757/25 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», у зв`язку із порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести ОСОБА_1 нарахування та виплату, за несвоєчасну виплату допомоги на оздоровлення за 2017 рік, компенсації втрати частини доходу за період з 01.07.2017 по 17.04.2025 згідно постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 по справі № 520/10757/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко   І.С. Чалий