УХВАЛА
 
08 грудня 2025 року
 
м. Київ
 
справа № 201/4416/24
провадження № 61-14961ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на  рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» про повернення безпідставно набутого майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» (далі - ТОВ «ПЛК ГРУП») про повернення безпідставно набутого майна. 
 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 грудня 2021 року уклав з ТОВ «ПЛК Груп» договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля № 608Д301221, за умовами якого обрано автомобіль з наступними характеристиками: марка: Hyundai, модель: sonata, роки випуску: 2015, тип кузова: sedan, колір: white, вид палива: lpg, об?єм двигуна: 2000 коробка передач: автомат.
 
17 січня 2022 року вони підписали акт приймання-передачі грошових коштів до договору про надання вказаних послуг та доставки автомобіля (він-номер авто НОМЕР_1). ???
 
Позивач зазначав, що згідно з даними сайту інтернет-магазину автотоварів та сервісів EXIST.UA (www.exist.ua), автомобіль з vin-кодом (він номером авто) НОМЕР_1 має характеристики, які відмінні від узгодженого авто за договором № 608д301221, а саме: марка: hyundai модель: grandeur дата випуску: 07 лютого 2014 року, об?єм двигуна: 3000.
 
Враховуючи відсутність у акті приймання-передачі грошових коштів від 17 січня 2022 року реквізитів договору, до якого цей акт було складено, а також відмінності у характеристиках автомобіля, які наведені у акті приймання-передачі грошових коштів від 17 січня 2022 року та у договорі № 608Д301221, наявні підстави вважати, що грошові кошти у сумі 9900 доларів США були передані ТОВ «ПЛК Груп» без належних правових підстав та поза укладеним договором № 608Д301221, яким було чітко визначено предмет договору. Отже, грошові кошти у сумі 9 900,00 дол. США набуті відповідачем за його рахунок та за відсутності правової підстави.
 
На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача 9 900,00 дол. США, як безпідставно набуте майно, а також три процента річних, в порядку статті 625 ЦК України, у сумі 667,81 дол. США, а всього 10 567,81 дол. США та вирішити питання розподілу судових витрат у справі.
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
Ціна позову у справі складає 10 567,81 дол. США, на що еквівалентно 419 475,87 грн, момент подачі касаційної скарги 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 , (офіційний курс гривні щодо іноземних валют, встановлений Національним банком України 25 листопада 2025 року (42,3713), яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250 = 757 000,00 грн).
 
Враховуючи зазначене вище, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо справа має виняткове значення для заявника.
 
Верховний Суд зазначає, що оцінка судом «виняткового значення» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.
 
Проте, касаційна скарга не містить обґрунтованих аргументів, підтверджених належними доказами, які б вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для заявника в контексті наведених вище критеріїв.
 
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявника на положення підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.
 
Інших доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на  рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» про повернення безпідставно набутого майна відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков          	
 	Р. А. Лідовець          	
 	Д. Д. Луспеник