Справа № 342/1155/25
Провадження № 2/342/160/2026

РІШЕННЯ  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого судді Гайдич Р.М., 
секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Герасимчук О.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить: розірвати шлюб, який зареєстрований між позивачкою та відповідачем 18.04.2017 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6 000 грн. та судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідач проти розірвання шлюбу. На початку сімейного життя шлюбні відносини позивача з відповідачем складалися добре, однак на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між сторонами припинились. Сторони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, та ведення спільного побуту. Всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних результатів, тому позивач вважає, що наразі немає можливості збереження сім`ї. На даний час шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї, позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. 
Щодо витрат, то зазначають, що відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 гривень. Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, можливість застосування якого підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22. Таким чином, судові витрати складаються з судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. за одну немайнову вимогу та витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6000 грн.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбаченому чинним законодавством порядку. В позовній заяві представник позивача просить суд розгляд справи здійснювати без участі ОСОБА_1 та її представника адвоката Герасимчука Олега Олександровича.
Також, представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи без участі, яка сформована в системі «Електронний суд» 28.11.2025 та отримана канцелярією суду 01.12.2025, в якій просить суд всі судові засідання по справі 342/1155/25 за позовом ОСОБА_1 , що поданий адвокатом Олегом Герасимчуком до, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, здійснювати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, а саме за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на порталі "Судова влада". Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. 
Клопотання про відкладення розгляду справи 20.01.2026 від сторін до суду не надходило. 

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. 

Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 18 квітня 2017 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що доводиться повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 24.12.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.
Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).
Судом встановлено, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач в судове засідання не прибув для надання особистих пояснень та не подав до суду відзив на позовну заяву для спростування позовних вимог позивачки, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

Що стосується витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., суд враховує наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Крім того, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Згідно наданих документів, встановлено, що 17 листопада 2025 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги. Згідно п.п.1.1 -1.2 вказаного договору адвокат зобов`язується адати клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів клієнта зокрема в судах України усіх рівнів та інстанцій щодо розірвання шлюбу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені Договором. Правова допомога полягає в здійсненні всіх видів адвокатської діяльності, зокрема: зборі та аналізі інформації. Документів та матеріалів, що стосується сторін; наданні консультації та роз`яснень з приводу питань, що стосується справи; складанні необхідних у справі процесуальних документів, копіюванні документів; виконанні погоджених сторонами окремих доручень клієнта у справі; представництві інтересів клієнта у справі; клієнт надає адвокату весь обсяг процесуальних прав, належних його без жодних обмежень. Згідно п.3 Договору клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 6000 грн за розгляд справи в сумі першої інстанції. 
Також, до матеріалів справи представником позивача подано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність №603 від 18.08.2008 та копію ордеру на надання правничої допомоги серії АВ № 1250152.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід зазначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Крім того, суд зауважує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, на що вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22.
Отже, на підставі вищенаведеного, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

На підставі ст.ст. 3, 19, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 128, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 18 квітня 2017 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 968,96 грн та витрати на правову правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Місце проживання позивача ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 – АДРЕСА_2 .

Суддя: Гайдич Р. М.