РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/15706/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Греська О.Р за участю секретаря судового засідання Морозюк О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник не прибув, 
відповідача: представник Форет М.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
 	про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки), -	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.05.2025 №895217002406, №895317002406, №835417002406, рішень про застосування штрафних санкцій від 23.05.2025 №895617002406, рішення про застосування адміністративного штрафу від 23.05.2025 №895717002406 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.03.2025 №Ф-895517002406.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом за результатами проведеної перевірки зроблено висновок про ненадання документів, що підтверджують використання в господарській діяльності праці найманих працівників-водій, як то накази на прийняття на роботу, трудові договори, табелі обліку робочого часу, при тому висновки щодо наявності трудових відносин з особами, які зазначені в акті перевірки не гуртуються на будь-яких документ первинного бухгалтерського обліку.
Позивач вказує, що він займався волонтерською діяльністю у пункті прийому гуманітарної допомоги Березнівської міської ради з питань доставки гуманітарних вантажів для потреб ЗСУ, що підтверджується відповідною довідкою органу місцевого самоврядування, яка була надана контролюючому органу під час проведення перевірки.
В акті перевірки зазначено, що всі водії, що перетинали кордон на транспортних засобах, що перебувають у моїй власності, внесені до системи «Шлях». Однак, позивач констатує, що початок перевіряємого періоду збігається з датою початку повномасштабного вторгнення російської федерації, відповідно у перші місяці війни більшість суб`єктів господарювання надавали здебільш благодійну допомогу, що передбачає безоплатну передачу товарів чи надання послуг.
Зазначає, що ним, в тому числі надавались власні транспортні засоби для здійснення рейсів іншими громадянами з метою перевезення за кордон жінок, дітей та людей похилого віку, а також ввезення гуманітарної допомоги із за кордону.
Також позивач звертає увагу, що до повноважень податкового органу не належить встановлення факту використання праці найманих працівників без оформлення трудових відносин.
Разом з тим, висновки контролюючого органу, що відображені в акті перевірки позивач вважає необґрунтованими, сформованими не на підставі первинних документів та не підтверджуються жодним допустимим доказом, а тому рішення прийняті на їх підставі є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою від 12.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки) прийнято до розгляду. Відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №460/15706/25.
Ухвалою від 04.11.2025, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремого документа, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на безпідставність позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні повністю. На обґрунтування своїх заперечень представник податкового органу зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено факти використання позивачем в своїй господарській діяльності ( КВЕД 49.39 Iнший пасажирський наземний транспорт) праці водіїв без належного оформлення трудових відносин. В ході проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 надавались запити уповноваженій особі ОСОБА_2 про надання документів, однак, на думку контролюючого органу, у відповіді на такі запити платником податків надано документи не в повному обсязі.
Відповідач такого зазначає, що пропуск водіїв, які перевозять медичні або гуманітарні вантажі автомобільними транспортними засобами для потреб військових та населення через держкордон здійснюється уповноваженими співробітниками Держприкордонслужби за наявності відповідних дозволів про виїзд з України за кордон. Рішення про виїзд чоловіків-водіїв в період дії воєнного стану, волонтерів приймається Мінінфраструктурою, а також обласними й міськими військовими адміністраціями. Для цього потрібно надати відповідне обґрунтування у письмовому вигляді щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення. Зокрема, обґрунтування може бути у листах від будь-якого з таких органів: лист із запитом на певну допомогу від органу місцевого самоврядування чи військової частини; супровідний лист від надавача вантажів чи організації з загальним описом рейсу. Крім того, необхідно мати документи на транспорт та супровідні документи на вантаж, що підтверджують їхнє походження та призначення на кожен рейс. 
Відповідач акцентує увагу на тому, що ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки не надано жодних документів, що підтверджують факти перевезення вантажів та/або пасажирів в межах волонтерської діяльності. Зокрема та не виключно відсутні листи із запитом на певну допомогу від органів місцевого самоврядування чи військових частин, документи на вантаж, що підтверджують їхнє походження та призначення на кожний рейс, що здійснювали водії, які перетинали кордон та внесені в інформаційну систему «Шлях», що позбавило можливості контролюючого органу встановити хто фактично з водіїв, які перетинали кордон та внесені в інформаційну систему «Шлях», залучався до здійснення перевезень гуманітарних вантажів, по яких рейсах і на підставі яких договорів про надання послуг. 
Також відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 в Реєстрі волонтерів як волонтер не зареєстрована, як це передбачено вимогами Закону № 3236 та Порядку № 1089.
На думку відповідача фізичні особи – виконавці, з якими ФОП ОСОБА_1 було укладено договори цивільно-правового характеру, предметом яких є перевезення пасажирів, фактично виконували трудову функцію водія та повинні були бути штатними водіями, які працюють по трудовому договору.
Таким чином, відповідач стверджує, перевіркою встановлено факт використання в діяльності ФОП ОСОБА_1 праці найманих осіб без оформлення трудових відносин, що свідчить про ухилення останньою, як податковим агентом, від оподаткування нарахованої (виплаченої) заробітної плати на користь таких найманих осіб. Відповідно позивачем не включено до оподатковуваного доходу найманих працівників доходів у вигляді заробітної плати та до заниження об`єкту (бази) оподаткування податком на доходи фізичних осіб на суму мінімальної заробітної плати, в розмірах встановлених законодавством та діючих у відповідні періоди використання праці (місяць подання заявки підприємцем на перетин кордону та/або місяць подання заявки підприємцем на перетин кордону по місяць оформлення трудових відносин).
Відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки позивачем не надано належних документів, які б спростовували встановлені під час проведення перевірки висновки контролюючого органу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.
На підставі статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 78.4 статті 78, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.2 статті 82, з урахуванням підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), пункту 2 частини 1 статті 13 розділу IV, статті 25 розділу VI Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДПС у Рівненській області № 1107-п від 11.04.2025, Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 24.02.2022 по 31.12.2024, за результатами якої складено акт від 29.04.2025 № 6775/Ж5/17-00-24-06/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/ НОМЕР_1 від 29.04.2025).
Актом перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/ НОМЕР_1 від 29.04.2025 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допущено до роботи водіями 56 громадян, без оформлення належним чином трудових відносин, що призвело до порушення Кодексу законів про працю України №322-VIII від 10.12.1971 (зі змінами та доповненнями), Закону України «Про оплату праці» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу / укладення гіг-контракту або припинення трудового договору з домашнім працівником» (із змінами та доповненнями), а саме: допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_15 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 .. 
Висновками акту перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025 встановлено порушення:
1) п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556, а саме: подання податкових розрахунків за формою 4-ДФ за 2-4 кв. 2022, 1-2 кв. 2023 не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, що призвело зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податків;
2) пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, ст. 162, п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, пп. 167.1 ст. 167, п. 168.1 ст. 168, ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб у періоді, що перевіряється на загальну суму 280 836,00 грн., в тому числі: квітень 2022 року в сумі 4680,00 грн., травень 2022 року в сумі 12870,00 грн., червень 2022 року в сумі 17550,00 грн., липень 2022 року в сумі 30420,00 грн., серпень 2022 року в сумі 31590,00 грн., вересень 2022 року в сумі 25740,00 грн., жовтень 2022 року в сумі 24120,00 грн., листопад 2022 року в сумі 26532,00 грн., грудень 2022 року в сумі 31356,00 грн., січень 2023 року в сумі 30150,00 грн., лютий 2023 року в сумі 27738,00 грн., березень 2023 року в сумі 15678,00 грн., квітень 2023 року в сумі 1206,00 грн., травень 2023 року в сумі 1206,00 грн. із доходів у вигляді заробітної плати по виявленим в ході перевірки неоформленим найманим працівникам, які здійснювали міжнародні перевезення на транспортних засобах ФОП ОСОБА_1 при перетині митного кордону;
3) пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4, пп. 1.5, пп. 1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України за якими не утриманий і не перерахований до бюджету військовий збір у періоді, що перевіряється на загальну суму 23403,00 грн. в тому числі: квітень 2022 року в сумі 390,00 грн., травень 2022 року в сумі 1072,50 грн., червень 2022 року в сумі 1462,50 грн., липень 2022 року в сумі 2535,00 грн., серпень 2022 року в сумі 2632,50 грн., вересень 2022 року в сумі 2145,00 грн., жовтень 2022 року в сумі 2010,00 грн., листопад 2022 року в сумі 2211,00 грн., грудень 2022 року в сумі 2613,00 грн., січень 2023 року в сумі 2512,50 грн., лютий 2023 року в сумі 2311,50 грн., березень 2023 року в сумі 1306,50 грн., квітень 2023 року в сумі 100,50 грн., травень 2023 року в сумі 100,50 грн.;
4) ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 1 п. 1 ст. 7, ч. 5, ч. 13 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: ФОП ОСОБА_1 за період, що перевірявся, занижено базу нарахування єдиного соціального внеску в сумі 1 560 200,00 грн., в результаті чого не нараховано (не сплачено) єдиний внесок на загальну суму 343244,00 грн., в тому числі: квітень 2022 року в сумі 5720,00 грн., травень 2022 року в сумі 15730,00 грн., червень 2022 року в сумі 21450,00 грн., липень 2022 року в сумі 37180,00 грн., серпень 2022 року в сумі 38610,00 грн., вересень 2022 року в сумі 31460,00 грн., жовтень 2022 року в сумі 29480,00 грн., листопад 2022 року в сумі 32428,00 грн., грудень 2022 року в сумі 38324,00 грн., січень 2023 року в сумі 36850,00 грн., лютий 2023 року в сумі 33902,00 грн., березень 2023 року в сумі 19162,00 грн., квітень 2023 року в сумі 1474,00 грн., травень 2023 року в сумі 1474,00 грн.
5) пп. 73.3.3 п. 73.3 ст.73 Податкового кодексу України, внаслідок чого, встановлено ненадання до податкових органів відповіді на письмові запити про надання інформації: від 26.06.2024 за № 4551/ж12/17-00-24-06 та від 14.02.2025 за № 1303/ж12/17-00-24-06-24.
На підставі висновків акту перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025 Головним управління ДПС у Рівненській області винесені оскаржувані рішення, а саме:
- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 895317002406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 501 704,37 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням – 280 836,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 69 039,00 грн., сума пені – 151 829,37 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 835417002406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 41 808,74 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням – 23 403,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 5 753,29 грн., сума пені – 12 652,45 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 895217002406, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн. за подання податкових розрахунків за формою 4-ДФ за 2-4 кв. 2022, 1-2 кв. 2023 не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, що призвело зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податків;
- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 895717002406, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 8 000,00 грн. за ненадання до контролюючого органу відповіді на письмові запити;
- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 23.05.2025 № Ф-895517002406, згідно якої визначено заборгованість (недоїмку, штраф, пеню) зі сплати єдиного внеску в сумі 343 244,00 грн.;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.05.2025 № 895617002406, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 1 474,00 грн.
Не погодившись із вищенаведеними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість оскаржуваних рішень контролюючого органу від 23.05.2025 № 895217002406, № 895317002406, № 835417002406, № 895717002406, № 895617002406, № Ф-895517002406 на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.
Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію, а норми статті 67 Конституції України передбачають обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзаци 1 та 2 пункту 1.1 статті 1 ПК України).
Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1107-п від 11.04.2025 перевірка позивача проведена на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України.
Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до змісту акта перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025 підставою для скерування запитів від 26.06.2024 за № 4551/ж12/17-00-24-06 та від 14.02.2025 за № 1303/ж12/17-00-24-06-24, та як наслідок підставою для проведення перевірки позивача, слугувала інформація отримана від Державної податкової служби України листом від 31.10.2024 № 30270/7/99-00-24-04-03-07.
Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що під час проведення перевірки платнику податків скеровано запит про надання документів (копій документів) від 16.04.2025, а саме: трудові договори та/або договори цивільно-правового характеру; акти виконаних робіт (наданих послуг); накази на прийняття звільнення найманих осіб; відомості щодо нарахування (виплати) заробітної плати (винагороди) та утримання єдиного соціального внеску з вищезазначених доходів; регістри бухгалтерського обліку щодо нарахування єдиного соціального внеску; звіти, щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; витяги з Відомостей про перетин кордону водіями внесених до ІС «Шлях». Вищезазначений запит вручений 16.04.2025 уповноваженій особі Скоповській Любові Петрівні, про що зроблено відповідний запис, та встановлено термін для надання документів 18.04.2025.
Відповідно до опису документів наданих до перевірки по ФОП ОСОБА_1 станом на 18.04.2025, що міститься в матеріалах справи, платником податків надано: розрахунково-платіжні відомості за 2022 рік в кількості 1 папка (24 аркуші); платіжні відомості за 2022 рік в кількості 23 аркуші; розрахунково-платіжні відомості за 2023 рік в кількості 1 папка (24 аркуші); платіжні відомості за 2023 рік в кількості 23 аркуші; платіжні відомості за 2024 рік в кількості 1 папка (24 аркуші); розрахунково-платіжні відомості за 2024 рік в кількості 1 папка (24 аркуші); накази про прийняття за 2022 рік в кількості 1 папка (13 аркушів); накази про прийняття за 2023 рік в кількості 1 папка; накази про прийняття за 2024 рік в кількості 1 папка (14 аркушів); накази на звільнення за 2022-2024 року в кількості 1 папка; звіти ЄСВ за 2022-2024 рік в кількості папки.
Водночас контролюючим органом складено акт про ненадання документів (копій документів) від 22.04.2025 № 729/Ж6/17-00-24-06-18. 
Згідно з п. 85.6 ст. 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Однак, акт про ненадання документів (копій документів) від 22.04.2025 № 729/Ж6/17-00-24-06-18 не містить підпису платника податків або його законного представника, як і не містить запису про відмову в його підписанні.
22.04.2025 Головним управлінням ДПС у Рівненській області вручено запит про надання документів (копій документів) уповноваженій особі Скоповській Любові Петрівні, про що зроблено відповідний запис. Акт про ненадання документів на запит від 22.04.2025 в матеріалах справи відсутній.
Відповідно до опису документів, наданих на виконання запиту від 22.04.2025, що міститься в матеріалах справи, ФОП ОСОБА_1 надано: завірені копії договорів цивільно-правового характеру в кількості 1 папка, 17 аркушів за 2022 рік; завірені копії договорів цивільно-правового характеру в кількості 1 папка, 8 аркушів за 2022-2024 рік; завірені копії актів виконаних робіт, наданих послуг за 2022 рік в кількості 1 папка, 53 аркуші; завірені копії актів виконаних робіт, наданих послуг за 2023-2024 рік в кількості 1 папка, 40 аркушів.
Також, 22.04.2025 позивачем скеровано лист до контролюючого органу до якого долучено: лист Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області № 201/02-01-26/1 від 18.03.2022 та інформаційну довідку Березнівської районної організації Товариства Червоного Хреста України від 18.04.2025, за змістом яких ФОП ОСОБА_1 на регулярній основі надає транспортні засоби з водіями та забезпечує паливом для доставки гуманітарних вантажів. 
Водночас, відповідно до арк. 8 акту перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/ НОМЕР_1 від 29.04.2025, Державною податковою службою України листом від 31.10.2024 № 30270/7/99-00-24-04-03-07 надіслано інформацію з Єдиного комплексу інформаційних систем (далі ЄКІС), одержану від Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо запиту на перетин кордону суб?єктами господарювання, які здійснюють діяльність у сфері міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом та використовують працю водіїв без оформлення трудових відносин. За результатами аналізу вищевказаної інформації, Головне управління ДПС у Рівненській області дійшло висновку, що ФОП ОСОБА_1 впродовж 2022 – 2024 при наданні послуг з перевезення пасажирів використовувалась праця 56 належно неоформлених найманих фізичних осіб, які безпосередньо виконували роботу по перевезенню пасажирів та інформація по яких внесена до інформаційної системи «Шлях».
Головним управлінням ДПС у Рівненській області на арк. 8-26 акту перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/ НОМЕР_1 від 29.04.2025 в Таблиці 1 наведено перелік 69 водіїв, що були залучені до міжнародних перевезень ФОП ОСОБА_1 із зазначенням наступних відомостей: «Пункт пропуску», «Очікувана дата перетину», «Передано до ДПСУ», «Закрито». 
На підставі вищенаведеного контролюючий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 допущено до роботи водіями громадян без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади про прийняття працівника на роботу, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_15 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 ..
Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із встановленням контролюючим органом використання позивачем праці найманих працівників без укладення трудового договору, що, на думку контролюючого органу, є підставою для нарахування відповідних податків і зборів.
Позивач заперечує перебування вказаних осіб із ним у трудових відносинах та наполягає, що правовідносини між ним та зазначеними особами врегульовані договорами цивільно-правового характеру, актами виконаних робіт, що надані контролюючому органу до перевірки.
Відтак, для встановлення обґрунтованості висновків контролюючого органу необхідно з`ясувати характерні ознаки трудового договору та характер взаємовідносин, які виникли між позивачем та особами, перелік яких наведений в акті перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025.
За правилами статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір – це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частина перша статті 24 КЗпП України містить перелік випадків, коли трудовий договір з працівником укладається у письмовій формі. Відповідно до частини третьої цієї ж статті, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, на виконання ч. 3 ст. 24 КЗпП України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу / укладення гіг-контракту або припинення трудового договору з домашнім працівником», відповідно до якої повідомлення про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації), та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а фізичною особою, яка уклала трудовий договір з домашнім працівником, - за її податковою адресою (місцем проживання) за формою згідно з додатком 1 до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу, а у разі оформлення трудових відносин в електронній формі з використанням Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Обрій» відповідна інформація автоматично передається з використанням інтерфейсу прикладного програмування (АРІ) 
Статтею 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У відповідності до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором
Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату, послуги. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Натомість, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір – це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Отже, відносини, які виникають з цивільно-правового договору про надання послуг не є тотожними трудовим правовідносинам, а укладання цивільно-правового договору про надання послуг не свідчить про наявність трудових відносин між замовником та виконавцем.
Відповідно до ч. 5 ст. 241 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так Верховний Суд у постанові від 20.11.2024 у справі № 460/1007/21 зазначив:
"…27. Вирішуючи питання відмінності трудового договору від цивільно-правового договору Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі № 815/5427/17, від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, у справі № 1840/2507/18, у справі № 824/896/18-а та від 03.03.2020 у справі № 1540/3913/18 вказав, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
28. Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327 (далі також Класифікатор професій); обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
Такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 09.07.2020 (справа № 821/851/17), від 02.02.2021 (справа № 0540/5987/18-а) та інших постановах Верховного Суду.
29. У залежності від характеру трудових функцій, обсягу роботи, її систематичності та постійності (сезонності) тощо, трудові договори можуть укладатись на невизначений строк (безстроковий договір), на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (строковий договір) або ж на час виконання певної роботи. Таке правове регулювання трудових відносин щодо видів договорів наведено у статті 23 КЗпП України.
30. Водночас, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
31. Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
32. Основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, від 02.02.2021 у справі №0540/5987/18-а…».
Також Верховний Суд у постанові від 09.06.2021 у справі № 420/2174/19 вказує: «…трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва. Характерними ознаками трудових відносин є: - систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); - підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; - виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327; - обов`язок роботодавця надати робоче місце; - дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо. Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату…».
Отже, з урахуванням наведених позицій Верховного Суду для констатації того, що між позивачем та особами, відомості про яких внесені у систему «Шлях» виникли саме трудові відносини, відповідачу необхідно було встановити характерні ознаки, які вказуються саме на наявність трудових відносин: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
Разом із тим, як слідує із акту перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025 висновки про наявність трудових відносин між позивачем та особами, наведеними у цьому акті, контролюючим органом зроблені виключно на підставі листа Державної податкової служби України від 31.10.2024р. №30270/7/99-00-24-04-03-07, що містить інформацію Державної служби України з безпеки на транспорті про осіб, які включені до відомостей про водіїв внесених до ІС «Шлях».
Тобто, єдиним аргументом відповідача є те, що інформація про осіб, перелік яких наведений в акті перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025, внесена позивачем в систему «Шлях», як про працівників.
Судом не приймаються твердження сторони відповідача про те, що згідно з пунктом 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1001, здобувач ліцензії, ліцензіат оформляє трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту шляхом укладання трудового договору відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України.
Допуск до міжнародних перевезень водіїв, на підставі укладених з ними цивільно-правових угод, а не трудових договорів, може трактуватися, як порушення ліцензіатом ліцензійних умов, відповідальність за які передбачена положеннями Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02.03.2015, а не як порушення трудового законодавства.
При цьому, Головне управління ДПС у Рівненській області не є органом ліцензування, а його працівники не наділені жодними повноваженнями щодо перевірки додержання ліцензіатами ліцензійних умов.
Разом із тим, наведених відповідачем аргументів недостатньо для констатації факту трудових відносин, адже жодних ознак, які б вказували на підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку, систематичність виплати заробітної плат, дотримання правил охорони праці, відповідач не встановив.
Також матеріали справи не містять відомостей про відібрання пояснень у осіб, внесених до системи «Шлях», про характер їхніх взаємовідносин із позивачем, чи містять такі відносини ознаки трудових, чи є виключно цивільно-правовими, чи виплачувалась як винагорода, як часто і в якому розмірі.
Відтак, жодних доказів наявності трудових відносин між позивачем та особами, відомості про яких внесені у систему «Шлях», акт перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025 не містить.
Також суд вважає необґрунтованим спосіб визначення розміру грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб, військовому збору та ЄСВ, застосований відповідачем у акті перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025.
Статтею 162 ПК України визначено, що платником податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Визначення податкового агента наведено у ст. 18 ПК України, відповідно до якої таким визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків (п. 18.2 ст. 18 ПК України).
Об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України, для платника податків (резидента) є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Доходом з джерелом походження з України, відповідно до п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, вважається будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.
Базою оподаткування, згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України, вважається загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Підпунктом 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України передбачено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору (п.п. 164.2.1, п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 ПК України).
Згідно із п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
За приписами пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Відповідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Визначення поняття заробітної плати наведено у ст. 94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якого заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Для цілей розділу IV Податкового кодексу України під заробітною платою необхідно розуміти основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом (пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Відповідно до ст. 95 КЗпП України та ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. У разі укладення трудового договору про роботу на умовах неповного робочого часу, а також при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці. Мінімальна заробітна плата у погодинному розмірі застосовується на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у разі застосування погодинної оплати праці.
По кожній особі контролюючий орган нарахував мінімальну заробітну плату за місяць, проте жодних доказів того, що ними виконувалась місячна норма праці, за яку може бути нарахована заробітна плата у розмірі не нижче мінімальної, акт перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025 не містить.
Також суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За змістом п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до п. 85.2 та 85.9 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до ст. ст. 77-79, 81- 86 Податкового кодексу України, наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 затверджений Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (далі Порядок № 727).
Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІ Порядку № 727 Акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).
В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
За правилами п. 4 розділу ІІІ Порядку № 727 Описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається так:
1) результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків, зборів відповідно до затвердженого плану (переліку питань) перевірки. У цій частині акта (довідки) документальної перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. При цьому до акта (довідки) документальної перевірки у разі потреби додаються відповідні аналітичні таблиці. Крім того, наводяться дані про наявність та результати перевірки пільг, наданих відповідно до законів (код пільги, на яку суму і на який податок, збір отримано пільги з розбивкою за роками в межах звітних періодів, що перевіряються);
2) у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:
викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформацію щодо наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;
у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;
у разі відмови платника податків, посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків, посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;
у разі надання платником податків, посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки;
Отже, детальне відображення в акті змісту виявлених порушень з боку платника податків є обов`язковою умовою вчинення контролюючим органом подальших дій щодо притягнення такого платника до фінансової відповідальності, застосування механізмів примусового стягнення податку, а також слугує гарантією дотримання прав платника; факти податкових порушень, не зафіксовані в акті перевірки, не можуть слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності.
Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.08.2024 у справі № 824/995/19-а, від 15.02.2023 у справі № 420/2114/22 та від 11.11.2021 у справі № 420/1878/19.
На противагу наведеним правовим нормам суд встановив, що акт перевірки № 6775/Ж5/17-00-24-06/3200915327 від 29.04.2025 не містить належного обгрунтування порушення, допущеного позивачем, що мало наслідком прийняття протиправних висновків.
Враховуючи встановлені судом обставини та наведені правові норми, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення, а саме: податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 835417002406; податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 895217002406; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 23.05.2025 № Ф-895517002406; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.05.2025 № 895617002406 – є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 895717002406, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 8 000,00 грн. за ненадання до контролюючого органу відповіді на письмові запити від 26.06.2024 за № 4551/ж12/17-00-24-06 та від 14.02.2025 за № 1303/ж12/17-00-24-06-24, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з пп. 73.3.4 п. 73.3 ст. 73 ПК України у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу, платник податків звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит.
Суд дослідивши матеріали справи встановив, що письмові запити від 26.06.2024 за № 4551/ж12/17-00-24-06 та від 14.02.2025 за № 1303/ж12/17-00-24-06-24 всупереч вимогам абзацу 3 пункту 73.3 статті 73 ПК України не містять печатки контролюючого органу, як і не містять доказів вручення ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 895717002406. 
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 23.05.2025 №895217002406, №895317002406, №835417002406, №895717002406.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій від 23.05.2025 №895617002406.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 23.05.2025 №Ф-895517002406.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 5473,74 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 

Повний текст рішення складений 30 січня 2026 року

Суддя       Олег ГРЕСЬКО