ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"20" січня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/872/25 

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу
до відповідача Костопільської міської ради
про стягнення заборгованості в сумі 4 888 086 грн 39 коп.

В засіданні брали участь:
Від позивача: Дячук Інна Валентинівна, Лисий Віктор Іванович (в залі суду);
Від відповідача: Мазур Олександр Григорович (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

Описова частина:
17 вересня 2025 року Державна екологічна інспекція Поліського округу звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Костопільської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 4 888 086 грн 39 коп.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/872/25 за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу до відповідача Костопільської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 4 888 086 грн 39 коп., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено підготовче судове засідання на 21 жовтня 2025 року.
06 жовтня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує у частині вимог щодо останнього.
07 жовтня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача в порядку ст. 166 ГПК України надійшла відповідь на відзив, в якому останній спростовує твердження відповідача у відзиві на позов та просить суд позовні вимоги задоволити.
21 жовтня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії заяви про вчинення кримінального правопорушення та копії адвокатського запиту. Окрім того, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/872/25 за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу до відповідача Костопільської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 4 888 086 грн 39 коп. та призначено розгляд справи № 918/872/25 до судового розгляду по суті на 18 листопада 2025 року.
28 жовтня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшла заява про прийняття додаткового рішення щодо продовження строку на подання додаткових пояснень і доказів (доповнень до відзиву) та повернення до стадії підготовчого засідання.
29 жовтня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Костопільської міської ради надійшла зустрічна позовна заява до позивача Державної екологічної інспекції Поліського округу, в якій позивач за зустрічним позовом просив визнати відсутнім у Державної екологічної інспекції Поліського округу право вимоги відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу на суму 4 888 086 грн 39 коп. зазначеної у претензії № 91/11-12 від 29 липня 2025 року направленої на адресу позивача за зустрічним позовом Костопільської міської ради Рівненської області.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30 жовтня 2025 року відмовлено у поновленні строку для подання зустрічної позовної заяви у справі № 918/872/25, відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви № б/н від 28 жовтня 2025 року Костопільської міської ради до відповідача Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання відсутнім права вимоги у справі № 918/872/25. Зустрічну позовну заяву № б/н від 28 жовтня 2025 року Костопільської міської ради до відповідача Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання відсутнім права вимоги повернуто заявнику.
06 листопада 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання доповнень до відзиву з додатковими доказами та долучення останнього до матеріалів справи.
Супровідним листом від 07 листопада 2025 року № 918/872/25/1257/25 матеріали справи № 918/872/25 скеровано до Північно-західного апеляційного господарського суду.
14 листопада 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява в якій останній заперечував стосовно доводів відповідача поданих в доповненнях до відзиву на позов 06 листопада 2025 року.
18 листопада 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення письмових пояснень з додатковими доказами, в якому заперечуються заявлені позовні вимоги та на підставі їх недоведеності просить суд відмовити у задоволенні позову.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу Костопільської міської ради залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30 жовтня 2025 року у справі № 918/872/25 залишено без змін.
22 грудня 2025 року матеріали справи № 918/872/25 повернулися до Господарського суду Рівненської області.
30 грудня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копії ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі № 460/22196/25.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані додаткові пояснення відповідача від 28 жовтня 2025 року, 06 листопада 2025 року та 18 листопада 2025 року за своєю суттю та змістом є доповненнями до відзиву на позовну заяву поданого 06 жовтня 2025 року.
Суд наголошує, що усі наявні докази та заперечення відповідачем повинні бути викладені та долучені до матеріалів справи саме у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Зважаючи на викладене, оскільки процесуальний строк на подання відзиву встановлений судом, то такий строк може бути продовжений виключно у випадку наявності заяви про продовження такого строку.
У даному випадку строк на подання відзиву сплинув 07 жовтня 2025 року, заява про продовження строку на подання відзиву від відповідача до суду не надходила, відповідачем не наведено жодних поважних причин пропуску такого строку, відтак у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткових пояснень які за своєю суттю та змістом є доповненнями до відзиву на позовну заяву.
Зважаючи на викладене, суд залишає без розгляду додаткові пояснення відповідача – від 28 жовтня 2025 року, 06 листопада 2025 року та 18 листопада 2025 року.
В судовому засіданні 20 січня 2026 року представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, в свою чергу представник відповідача проти позову заперечив, просив суд в його задоволенні відмовити.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Мотивувальна частина:
28 січня 2025 року до Державної екологічної інспекції Поліського округу надійшло звернення громадянина Олександра Лади за № 003708 в електронній формі через веб-ресурс фіксації фактів заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу «ЕкоЗагроза» стосовно масової вирубки дерев за координатами (широта – 50.989240633009, довгота – 26.209721724141).
В зверненні Олександр Лада просив Державну екологічну інспекцію перевірити масову вирубку дерев на землях запасу Костопільської ОТГ, вказавши приблизний розмір рубки 3-4 га. Зазначивши про відсутність на відповідній ділянці інтернет з`єднання заявник просив взяти до уваги координати – 50.989486, 26.209850. До скарги додано фото матеріали та вказано кадастровий номер земельної ділянки на якій вчинена незаконна порубка – 5623487800:05:002:0388.
30 січня 2025 року Державна екологічна інспекція Поліського округу скерувала лист за вих. № 541/5.2-07 до Костопільської міської ради з проханням надати кандидатуру представника Костопільської міської ради для проведення спільно з представниками Державної екологічної інспекції Поліського округу, огляду території на якій можливо наявні порушення вимог природоохоронного законодавства.
03 лютого 2025 року Костопільська міська рада листом за вих. №317/01-15 надала кандидатури представників Костопільської міської ради для проведення спільного обстеження території на якій можливо наявні порушення вимог природоохоронного законодавства (стосовно вирубки дерев на землях запасу Костопільської міської ради).
05 лютого 2025 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу видано Наказ № 106-ОД "Про проведення огляду (обстеження) за зверненням ОСОБА_1 на веб-сайт «ЕкоЗагроза»", яким головним спеціалістам відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно заповідного фонду, лісів та рослинного світу Управління державного екологічного нагляду (контролю) біоресурсів, природно-заповідного фонду, лісів, рослинного та тваринного світу Рівненської області Державної екологічної інспекції Поліського округу - державним інспекторам з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Ясковцю І.А., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у термін з 06 лютого по 19 лютого 2025 року зобов`язано провести огляд (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, за результатами якого забезпечити належне складання відповідних матеріалів.
07 лютого 2025 року за № 210/003708 складено Акт за результатами проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації (далі – Акт), який підписано особами, що проводили огляд (обстеження), а саме державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Легкобитом І. Й., Ясковцем І. А. та головним спеціалістом відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Костопільської міської ради Савчук Л. В.
Зазначеним Актом встановлено, що земельна ділянка з координатами: широта – 50.989240633009, довгота – 26.209721724141 знаходиться за межами населеного пункту села Яполоть та відноситься до земель комунальної власності Костопільської міської ради з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389.
У пункті 5 Акту «Рослинний світ» вказано, що на земельній ділянці комунальної власності Костопільської міської ради з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389, що розташована за межами населеного пункту села Яполоть, виявлено рубку сироростучих дерев різних порід та діаметрів в кількості 1554 шт.
До Акту додано Польову перелікову відомість зрізаних дерев на земельній ділянці комунальної власності Костопільської міської ради з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389 за № 1 від 07 лютого 2025 року (далі - Польова перелікова відомість) на 18 аркушах.
В Польовій переліковій відомості відображено діаметри пнів в корі біля шийки кореня, категорія придатності (сироростучі, сухостійні), породу дерев, їх кількість. Підписано документ державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Легкобитом І.Й., Ясковцем І. А.
Як зазначено в Польовій переліковій відомісті, заміри проведено рулеткою вимірювальності Р5УЗД.
Позивач стверджує, що заміри діаметрів пнів зрубаних дерев проводились повіреною металевою мірною рулетка Р5УЗД Зав. № 01.
На підтвердження цього, до матеріалів позовної заяви надано копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П12/4560/24 (далі – Свідоцтва) виданого 12 грудня 2024 року Відокремленим підрозділом «Повірочна лабораторія ТОВ «ТЕСТМЕТРСТАНДАРТ» та чинного до 12 грудня 2025 року (а.с. – 43).
В Свідоцтві вказано, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам МПУ 377/01-2015, розділу ЕД (метерологічні характеристки відповідають вимогам розділу експлуатаційної документації).
Згідно додатку № 1 Порядку проведення індексації такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами» державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Ясковець І.А. здійснив розрахунок розміру шкоди, заподіяної порубкою дерев за межами населеного пункту села Яполоть на земельній ділянці (кадастровий номер 5623487800:05:002:0389) комунальної власності Костопільської міської ради (далі – Розрахунок). Загальний розмір шкоди, відповідно до Розрахунку становить 4 888 086 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят вісім тисяч вісімдесят шість) грн 39 коп. (а.с. -42).
25 лютого 2025 року листом за вих. № 1121/5.2-10 Державна екологічна інспекція Поліського округу проінформувала Олександра Ладу стосовно результатів розгляду його звернення, повідомивши останнього про встановлення факту вирубки дерев в ході обстеження земельної ділянки за вказаними координатами та підготовку матеріалів для скерування до правоохоронних органів з метою встановлення осіб, які вчинили вирубку дерев та притягнення винних до відповідальності. Враховуючи, що подія не відноситься до збройної агресії російської федерації заявнику пояснено, що його зверненню на сервісі фіксації присвоєно статус «неверифіковано» (а.с. -16).
05 березня 2025 року листом Державної екологічної інспекції Поліського округу за вих. № 1312/5.2-06 матеріали за результатами розгляду звернення ОСОБА_4 від 28 січня 2025 року № 003708, для встановлення осіб, винних у незаконних рубках дерев на земельній ділянці (кадастровий номер 5623487800:05:002:0389) комунальної власності Костопільської міської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту села Яполоть Рівненського району Рівненської області направлено до Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
20 липня 2025 року листом за вих. № 4186/5.2-06 Державна екологічна інспекція Поліського округу скерувала запит до Головного управління Національної поліції в Рівненській області з проханням надати інформацію, щодо винних осіб, які здійснили вирубку дерев на земельній ділянці (кадастровий номер 5623487800:05:002:0389) комунальної власності Костопільської міської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту села Яполоть Рівненського району Рівненської області та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по вказаному вище факту.
Супровідним листом за вих. № 137938-2025 від 23 липня 2025 року (вх. № 4382/5.2-06 від 24 липня 2025 року), що містить додатком копію відповіді про результати розгляду звернення за вих. № 70810-2025 від 10 квітня 2025 року Відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області надало інформацію Державній екологічній інспекції Поліського округу про те, що звернення стосовно незаконної рубки дерев за межами населеного пункту села Яполоть Рівненського району Рівненської області на земельній ділянці комунальної власності Костопільської міської ради зареєстровано 17 березня 2025 року за № 3061 в ІПНП (журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події). У межах компетенції Відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області провело перевірку, щодо незаконної вирубки, в ході якої відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. В рамках розгляду матеріалів було здійснено комплекс оперативно-пошукових заходів та обстежено території с. Яполоть, с. Збуж, с. Волиця, с. Малий Стидин, с. Великий Стидин, с. Жалин, та с. Майдан Рівненського району Рівненської області, однак осіб причетних до вирубки дерев не встановлено.
29 липня 2025 року Державна екологічна інспекція Поліського округу направила на адресу Костопільської міської ради претензію за вих. № 91/11-12 з проханням в місячний термін відшкодувати в добровільному порядку збитки заподіяні державі в сумі 4 888 086 грн 39 коп. на спеціальні рахунки місцевих бюджетів та для підтвердження цього факту надати відповідні документи.
На даний час в Державної екологічної інспекції Поліського округу відсутні підтверджуючі документи сплати Костопільською міською радою в добровільному порядку шкоди завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.
Спірні відносини, що виникли між сторонами в даній справі відповідно до частини 1 статті 3 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», власне Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Лісові відносини - суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Суб`єктами лісових відносин є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни, які діють відповідно до Конституції та законів України (ч. 1,3 ст. 2 ЛК України).
Ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище (ч. 1 ст. 1 ЛК України).
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (ч. 2 ст. 1 ЛК України).
Статтею 16 Конституції України встановлено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Частиною 1 статті 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству (ч. 3 ст. 13 Конституції України).
Відповідно до частини 3 статті 1 ЛК України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Статтею 5 Закону України від 25.06.1991 №1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі - Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища») передбачено, що природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ) знаходяться під державною охороною.
Наведені вище норми свідчать про наявність обов`язку держави по здійсненню охоронної функції лісів через компетентні органи.
Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (ч. 3,4 ст. 7 ЛК України).
З матеріалів справи встановлено, що причиною звернення позивача до відповідача, а саме Костопільської міської ради стало те, що земельна ділянка, на якій вчинена вирубка є комунальною власністю відповідача.
Згідно даних Головного управління Держгеокадстру у Рівненській області (лист вих. № 8-17-0.2-4572/2-25 від 18 вересня 2025 року) у Державному земельному кадастрі наявні наступні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389: площа – 4,1774 га, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення – земельні ділянки запасу(земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами), власник – Костопільська міська рада.
Право комунальної власності на ліси закріплено в статті 9 ЛК України.
Відтак, ч. 3 ст. 9 ЛК України передбачає, що право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.
Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб (ч. 1,5 ст. 86 ЛК України).
Отже, Костопільська міська рада Рівненської області є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389, що є доведеним фактом. Право такої власності унормоване законодавчими положеннями наведеними вище та зобов`язує відповідача організовувати охорону та захист лісів, що в тому числі стосується незаконних рубок.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні через веб-ресурс фіксації фактів заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу «ЕкоЗагроза» громадянин Олександр Лада просив перевірити масову вирубку дерев на землях запасу Костопільської ОТГ додавши фото матеріали та вказавши кадастровий номер земельної ділянки – 5623487800:05:002:0388.
Однак, такі документи як Акт, Польова перелікова відомість, Розрахунок розміру шкоди містять вказівку саме на кадастровий номер земельної ділянки – 5623487800:05:002:0389.
Повертаючись до того ж звернення, слід звернути увагу на зазначення заявника про відсутність на відповідній ділянці інтернет з`єднання. Дана обставина пояснює можливе некоректне зазначення певних даних та можливість незначної похибки, зокрема це відноситься й до кадастрового номеру.
Слід врахувати, що заявник просить взяти до уваги координати – 50.989486, 26.209850. Крім цього, в шапці звернення зазначені координати 50.989240633009, 26.209721724141.
Також, в Акті крім кадастрового номеру земельної ділянки 5623487800:05:002:0389 який відповідач ставить під сумнів, також зазначаються координати - 50.989240633009, 26.209721724141, що відповідає даним наданим заявником при зверненні та завірено підписами уповноважених представників обох сторін по справі.
Тому, пріоритетними в даному випадку є зазначені координати, які однаково вказують на земельну ділянку з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389, що легко встановити з звичайних пошукових джерел, а також відображено та співставне з наявним в матеріалах справи знімком з сайту kadastrova-karta.сom.
Враховуючи наведене, не виникає необхідності в залученні сертифікованих інженерів-геодезистів для пошуку земельної ділянки, яка підлягала обстеженню.
Підсумовуючи викладене, коректними слід вважати в даному випадку координати - 50.989240633009, 26.209721724141 (50.989486, 26.209850) та кадастровий номер земельної ділянки – 5623487800:05:002:0389.
Стосовно посилання відповідача на сформовану суміжну земельну ділянку з кадастровим номером 5623487800:05:015:0017 площею 430,1159 га та перебування її у постійному користуванні Виробничого спеціалізованого сільськогосподарського кооперативу «СЕЛЯНСЬКИЙ ЛІС» (код ЄДРПОУ 31148641), суд зазначає наступне.
В своїх поясненнях представник відповідача зазначає, що зазначена земельна ділянка перебуває у постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею (серія та номер: 1-РВ 000761, виданий 27 грудня 2001 року). Право постійного користування внесено до Державного реєстру речових прав – 25 лютого 2025 року.
Як стверджує відповідач, фактичним місцезнаходженням ділянки на якій виявлено рубку дерев, може бути (повністю або частково) ділянка, яка перебуває у постійному користуванні Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу «Селянський ліс» (код ЄДРПОУ 31148641).
В матеріалах справи наявна Інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26 жовтня 2025 року (щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389) та від 03 листопада 2025 року (щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:015:0017). Також є Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 5623487800:05:002:0389 від 17 листопада 2025 року.
Зазначені вище Інформація та Витяг щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389 підтверджують факт права власності на земельну ділянку за Костопільською міською радою. Цільове призначення – 16.00 (землі запасу).
Здійснюючи порівняльний аналіз Інформацій з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки слід відзначити дати такої державної реєстрації. Зокрема, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389: 11 травня 2021 року (орган, що здійснив державну реєстрацію права - Бабинська сільська рада Рівненської області). Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:015:0017: 25 лютого 2025 року (орган, що здійснив державну реєстрацію права - Костопільська міська рада).
Вказана обставина зазначає про здійснення державної реєстрації Костопільською міською радою суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:015:0017 після моменту звернення громадянина Олександра Лади (28 січня 2025 року) та проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди результатом якої став Акт від 07 лютого 2025 року.
В матеріалах справи № 918/872/25 відсутня копія стверджуваного відповідачем Державного акта на право постійного користування землею, серія та номер: 1-РВ 000761, виданого 27 грудня 2001 року, що фактично повинна зберігатися у землекористувача.
Дана обставина унеможливлює встановлення факту наявності дозволу на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5623487800:05:015:0017 Спеціалізованим виробничим сільськогосподарським кооперативом «Селянський ліс» (код ЄДРПОУ 31148641) до моменту первісного звернення щодо порушення датованого 28 січня 2025 року.
Крім того, слід наголосити, що 28 січня 2025 року є кінцевою датою встановлення відомого нам факту вирубки. Точний час та тривалість її здійснення невідома.
Реєстрація відповідачем суміжної земельної ділянки - 5623487800:05:015:0017, майже через місяць, від моменту відомого йому факту вирубки на земельній ділянці з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389 не змінює обставин, що відбулися.
Адже, підписуючи Акт від 07 лютого 2025 року представник органу місцевого самоврядування (відповідача) погодила факт здійснення вирубки саме в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389.
Суд зазначає, що будь-яких заперечень чи зауважень з боку такого представника щодо кадастрового номеру земельної ділянки до Акту не додано та в ньому не міститься.
Відповідно до матеріалів справи встановлено, що Акт за результатами проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації від 07 лютого 2025 року № 210/003708 є чинним, дійсним та таким, що має доказове значення у підтверджені обставин, зафіксованих під час огляду (обстеження).
Факт підписання акту № 210/003708 від 07 лютого 2025 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Легкобитом І.Й., Ясковцем І.А. та головним спеціалістом відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Костопільської міської ради Савчук Л.В., як представника органу місцевого самоврядування відповідачем не заперечується.
Акт № 210/003708 від 07 лютого 2025 року був складений у відповідності та за формою затвердженою у додатку до Порядку організації та проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2023 року № 783 (далі - Порядок організації та проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації).
Відповідно до абз. 5,6 п. 6 ст. 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності») якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
Для встановлення факту правопорушення основним доказом є акт перевірки, в якому зафіксований факт правопорушення та який відповідно до статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є документом, що фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема у сфері охорони навколишнього природного середовища (висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26 травня 2022 року у справі № 922/2317/21, від 26 липня 2022 року у справі № 924/883/21, від 18 травня 2023 року у справі № 914/669/22).
Акт підписаний без зауважень і заперечень з боку представника Костопільської міської ради, що свідчить про відсутність будь-яких претензій до порядку проведення огляду, його змісту та зафіксованих у ньому фактів.
Твердження відповідача про те, що акт був складений у одному примірнику, Костопільській міській раді не надсилався, внести зауваження/пропозиції не пропонувалося не беруться судом до уваги з огляду на наступне.
Пунктом 9 Порядку організації та проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації передбачено, що акт складається в одному примірнику. За вимогою уповноважених органів, уповноважених осіб та інших учасників огляду (обстеження) їм надаються копії акта, завірені відповідальними особами Держекоінспекції (її територіальних органів).
Тобто, Костопільська міська рада не була позбавлена права пред`явити вимогу про отримання копії акта завіреного територіальним органом Державної екологічної інспекції.
Відповідно до статті 4 ЛК України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
З цього випливає, що віднесення лісів до лісового фонду України не залежить від категорії (основного цільового призначення) земельної ділянки, на якій вони зростають.
Стосовно тверджень відповідача про відсутність лісових насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389 на підставі Експлікації земельних угідь, за якою загальна площа земельної ділянки становить 4,1774 га, у тому числі сіножаті - 3,3139 га, рілля - 0.8635 га, суд оцінює критично, оскільки твердження відповідача про можливе вчинення вирубки постійним користувачем Виробничим спеціалізованим сільськогосподарським кооперативом «СЕЛЯНСЬКИЙ ЛІС» (код ЄДРПОУ 31148641) не доведені матеріалами справи, а тому не беруться судом до уваги.
Відповідно до статті 63 Лісового кодексу України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб (частина перша статті 86 Лісового кодексу України).
Частиною 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ) знаходяться під державною охороною.
Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 Цивільного кодексу України).
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 Цивільного кодексу України).
В даній справі підлягає розгляду бездіяльність Костопільської міської ради, яка виразилась в невжитті заходів щодо збереження рослинного світу та відтворення лісів.
П. п. 1 п. б ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Згідно із статтею 6 Закону України «Про рослинний світ» органи місцевого самоврядування включено до переліку органів, що здійснюють державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу.
Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Згідно п. 1.3 роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища», розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, господарські суди повинні обов`язково враховувати наявність таких умов відповідальності як безпосередній причинний зв`язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та вину відповідача. До позовної заяви повинен бути доданий обґрунтований розрахунок суми, що стягується на відшкодування заподіяної шкоди.
Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини, або ж у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.
Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України, є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.
Аналогічна позиція щодо застосування вимог законодавства щодо стягнення шкоди завданої порушенням вимог природоохоронного законодавства наведена в Постанові Верховного Суду у справі № 925/856/18 від 11 листопада 2019 року.
Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши доводи сторін, суд дійшов висновку, що в діях Костопільської міської ради наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема: факт неправомірної поведінки, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також вина, що підтверджується Актом за результатами проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації № 210/003708 від 07 лютого 2025 року та Польовою переліковою відомістю зрізаних дерев на земельній ділянці комунальної власності Костопільської міської ради з кадастровим номером 5623487800:05:002:0389 за № 1 від 07 лютого 2025 року.
Тобто, відповідачем порушено вимоги природоохоронного законодавства внаслідок власної бездіяльності та не забезпечено належної реалізації функції державного нагляду згідно вимог норм чинного законодавства.
Також, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували його вину та підтверджували відсутність порушення природоохоронного законодавства.
Частиною 2 статті 107 Лісового кодексу України передбачено, що шкода заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.
Матеріали справи свідчать про відсутність інформації щодо встановлених винних осіб компетентними органами, зокрема Відділенням поліції № 2 Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області, про що повідомлено супровідним листом за вих. № 137938-2025 від 23 липня 2025 року (вх. № 4382/5.2-06 від 24 липня 2025 року), що містить додатком копію відповіді про результати розгляду звернення Державної екологічної інспекції Поліського округу за вих. № 70810-2025 від 10 квітня 2025 року.
Заперечуючи, відповідач у відзиві на позовну заяву наводить твердження про те, що лист поліції не може бути підставою для висновку про не встановлення осіб, винних у заподіянні шкоди. На думку відповідача, доказом, який підтверджує факт не встановлення осіб, винних у заподіянні шкоди може бути лише закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України. У свою чергу цьому має передувати внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та власне саме розслідування.
Аналізуючи матеріали справи суд встановив, що звернення Державної екологічної інспекції Поліського округу стосовно незаконної рубки дерев за межами населеного пункту села Яполоть Рівненського району Рівненської області зареєстровано Відділенням поліції № 2 Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області 17 березня 2025 року за № 3061 в ІПНП (журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події).
Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, однак у межах своєї компетенції Відділенням поліції проведено перевірку, щодо незаконної вирубки.
Зокрема розглянуто матеріали звернення Державної екологічної інспекції Поліського округу, що проявляється у здійсненні комплексу оперативно-пошукових заходів та обстежені територій с. Яполоть, с. Збуж, с. Волиця, с. Малий Стидин, с. Великий Стидин, с. Жалин, та с. Майдан Рівненського району Рівненської області. Проте, осіб причетних до вирубки дерев внаслідок таких пошукових заходів не встановлено.
Реєстрація звернення та проведення перевірки у вигляді здійснення оперативно-пошукових заходів в межах території імовірного правопорушення та суміжними з нею селами свідчить про проведене розслідування з боку правоохоронних органів.
Описані обставини дають підстави вважати винних осіб невстановленими.
Суд зазначає, що приписами частини 2 статті 107 Лісового кодексу України не встановлено в обов`язковому порядку закриття кримінального провадження, що слугувало б свідченням невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди.
До того, ж звертаючись до згаданої норми п. 3-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України слід відзначити, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Тобто, очікування закриття кримінального провадження у разі не встановлення особи правопорушника, включає також закінчення строків позовної давності, а це тягне за собою відповідний час, що може позбавити права на належний судовий захист в іншій формі судочинства.
Щодо посилання відповідача на оскарження претензії та розрахунку розміру шкоди в порядку адміністративного судочинства, суд вказані твердження оцінює критично, оскільки дані обставини не стосуються предмету даного спору.
Підпунктом 7 пункту 1 розділу III Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, яке затверджене наказом Державної екологічної інспекції України від 20 лютого 2023 року за № 32 (далі – Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу) встановлено, що Інспекція організовує розгляд звернень громадян з питань, що належать до її компетенції, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг.
Пунктом 9 розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу передбачено пред`явлення претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, розрахунок їх розміру, звернення до суду з відповідними позовами.
Зазначені норми відображають право здійснення розрахунку розміру шкоди, збитків та втрат завданих навколишньому природному середовищу саме Державною екологічною інспекцію Поліського округу.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. (ст. 142 Конституції України).
Згідно ст.11 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2025 рік у частині доходів є надходження, визначені частиною третьою статті 29 Бюджетного кодексу України.
Абзацом 7 ч.3 ст. 29 Бюджетного кодексу України встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є: 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Пунктом 4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного,обласного та місцевого бюджетів.
В даному випадку шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідного бюджету на спеціальний фонд Костопільської міської територіальної громади.
Кошти, які має сплатити Відповідач надійдуть до Державного бюджету України, а саме фонду охорони навколишнього природного середовища Костопільської міської територіальної громади Рівненської області та будуть використані для реалізації природоохоронних заходів.
Бюджетна система України - сукупність державного бюджету та місцевих бюджетів, побудована з урахуванням економічних відносин, державного і адміністративно-територіальних устроїв і врегульована нормами права.
Згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Частиною першою статті 50 Конституції України визначено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Отже, суд дійшов висновку, що протиправна поведінка відповідача полягає в тому, що він не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконних рубок, не здійснив контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу. Вина відповідача презюмується та ним не спростована (в контексті застосування статті 107 Лісового кодексу України, вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного суду в аналогічних справах, а саме № 918/1356/23, № 918/710/24, № 906/994/24).
Також, слід виснувати, що перевірку та складені розпорядчі документи Державною екологічною інспекцією Поліського округу проведено у відповідності до правових та організаційних засад визначених законодавством України, зокрема Законами України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, Порядку організації та проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації.
Звернення позивача до суду з даним позовом спрямоване на забезпечення дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності та відшкодуванні шкоди, заподіяної державі відповідачем, що є економічним заходом забезпечення охорони навколишнього природного середовища.
Щодо інших аргументів, на які посилалися учасники справи та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Ruiz Torija v. Spain» тощо).
Відповідно до частини 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Згідно ч. 1,3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, а відповідач своїх заперечень, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача шкоди завданої навколишньому природному середовищу в розмірі 4 888 086 грн 39 коп.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028 грн 00 коп.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Даний позов містить одну вимогу майнового характеру, а саме: про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок вирубки дерев у розмірі 4 888 086 грн 39коп.
За дану вимогу судовий збір становить 1,5 відсотка від ціни позову, тобто 73 321 грн 30 коп.
Враховуючи ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в якій зазначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, позивач зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 58 657 грн 04 коп. (73 321,30*0.8)
Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову Державною екологічною інспекцією Поліського округу сплачено 58 657 грн 04 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 16 вересня 2025 року № 529.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 58 657 грн 04 коп. покладаються на відповідача у справі.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.
2. Стягнути з Костопільської міської ради Рівненської області (35000, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Костопіль, вул. Свободи, 3, код ЄДРПОУ 04057669) шкоду завдану навколишньому природному середовищу в сумі 4 888 086 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят вісім тисяч вісімдесят шість) грн 39 коп. які перерахувати на р/р UA888999980333189331000017523 ГУК у Рівненській області/Костопільська міська ТГ/ 24062100 код за ЄДРПОУ-38012494.
3. Стягнути з Костопільської міської ради Рівненської області (35000, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Костопіль, вул. Свободи, 3, код ЄДРПОУ 04057669) на користь Державної екологічної інспекції Поліського округу (10014, Житомирська обл., Житомирський р-н, м. Житомир, вул. Леха Качинського, 12А, код ЄДРПОУ 42163803) витрати по оплаті судового збору в розмірі 58 657 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн 04 коп.
4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 27 січня 2026 року.

Суддя Вадим Торчинюк