Справа № 197/925/25
Провадження № 2/197/39/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом, поданим представницею - адвокаткою Кафтасьєвою Ганною Володимирівною в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,
встановив:
представниця - адвокатка Кафтасьєва Г.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати – ОСОБА_3 , місце народження - республіка Естонія, місце смерті - м. Очаків, Миколаївська область. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є рідний брат позивачки – ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_3 належало спадкове майно: земельна ділянка, площею 13,440 га, розташована на території Розилюксембурзької сільської ради. Спадкодавець ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована разом зі своїм сином ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач багато років не спілкувався із родиною, виїхав за межі України, на момент смерті матері за місцем реєстрації він не проживав, не провідував матір, не спілкувався з нею в месенджерах, не надавав жодної матеріальної підтримки, чим завдавав покійній страждання. Позивачка дбала про матір, здійснювала постійний догляд, мати померла під час повномасштабного вторгнення у м. Очаків, Миколаївської області, яке перебуває під постійними обстрілами. Позивачка не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через постійні ракетні обстріли, загрозу свого життя та своєї родини, саме це і створило перешкоди у зверненні до нотаріуса у визначений законом строк. Крім того, для оформлення спадщини позивачці треба було їхати до м. Кривого Рогу, адже мати була зареєстрована у м.Кривому Розі. Але після смерті матері на фоні постійних стресів у позивачки загострилися хронічні захворювання, позивачка лікувалася та не мала можливості звернутися до нотаріуса. У 2025 році позивачка надала довіреність для оформлення свідоцтва про право на спадщину та представник ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса, натомість у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законом строку та не надання рішення суду про встановлення факту спільного проживання на момент смерті. Таким чином, позивачка просить надати їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом строком в три місяці.
Ухвалою суду від 23.09.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі розпочато підготовче судове засідання та витребувано копію спадкової справи.
Ухвалою суду від 25.11.2025 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились. 14 січня 2026 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника надійшла заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило в суд. 
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження № НОМЕР_1 від 15 липня 1963 року, її батьком вказаний ОСОБА_5 , мати – ОСОБА_3 (а.с. 8, 43).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Очаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 29 червня 2022 року, актовий запис № 276 (а.с.11). 
Відповідно до витягу № 81667032 від 26 червня 2025 року про реєстрацію в спадковому реєстрі, була зареєстрована спадкова справа № 74261728, номер у нотаріуса 75/2025, спадкодавець ОСОБА_3 (а.с.41).
Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81667039 від 26.06.2025 (а.с. 42), заповіти від ОСОБА_3 відсутні.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 22 листопада 1990 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвали шлюб 22 листопада 1990 року, актовий запис № 170, після розірвання шлюбу прізвище залишити " ОСОБА_8 " (а.с.44). 
Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 04 січня 1991 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 04 січня 1991 року, актовий запис № 01, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружини " ОСОБА_10 " (а.с. 45).
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 07 січня 1965 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком вказаний ОСОБА_5 , мати – ОСОБА_3 (а.с. 46). 
Відповідно до довідки № 25731 від 24.06.2022 (а.с. 47), згідно з відомостями що містяться у реєстрі Криворізької міської територіальної громади, станом на 24 червня 2022 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00052093365 від 30 червня 2025 року, ОСОБА_7 , прізвище до реєстрації шлюбу " ОСОБА_11 " та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 26 жовтня 1984 року, актовий запис № 2023, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відомості про розірвання шлюбу – актовий запис № 170 про розірвання шлюбу від 22 листопада 1990 року, орган що склав актовий запис – Інгулецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 48-49). 
Відповідно до повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00052093297 від 30 червня 2025 року, ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 04 січня 1991 року, актовий запис № 01, виданого Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.50-51). 
Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 074986 ОСОБА_3 на підставі рішення сесії сільської ради народних депутатів № 93-13/23 від 26.04.2000 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 13,440 га, якка розташована на території Розилюксембурзької сільської ради (а.с. 52, 52 - зворот).
Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 липня 2025 року (а.с.53), виданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Наталією Пахомовою, ОСОБА_12 як представнику спадкоємця ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, після смерті матері ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини та ненаданням рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на день її смерті. 
Відповідно до інформаційної довідки № 82844508 від 10.10.2025 зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за запитом ОСОБА_3 , заведена спадкова справа № 74261728, номер у нотаріуса 75/2025, стан чинний (а.с. 55, 56), яка досліджена у судовому засіданні у повному обсязі, окрім ОСОБА_1 , інші особи заяв про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не подавали. при цьому за спільним з спадкодавцем зареєстрованим місцем проживання зареєстрований ОСОБА_2 . 
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи.
Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивачка не подала заяви про прийняття спадщини. 
Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від від 08 липня 2025 року (а.с.53), виданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Наталією Пахомовою, ОСОБА_12 як представнику спадкоємця ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, після смерті матері ОСОБА_3 у звя`зку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини та ненаданням рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на день її смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
В силу ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
У відповідності до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно зі ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.
У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
В постанові Верховного Суду від 05.12.2018 (справа №717/1796/16-ц) та Постанові від 16.08.2023 у справі № 758/13293/18 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Правозастосовча практика Верховного Суду в подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.
Суд вважає, що позивачка посилаючись на постійні стреси, загострення хронічних захворювань, та те що позивачка лікувалася, перебувала вдома та не мала можливості у зв`язку з цим звернутися до нотаріуса, при цьому позивачкою не надано до суду будь-яких доказів щодо свого хворобливого стану з моменту смерті матері ОСОБА_3 в 2022 році, до моменту звернення до нотаріуса в 2025 році. А відтак позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів наявності вказаних обставин.
З приводу посилань позивачки на запровадження воєнного стану, суд зазначає, що м. Очаків, Миколаївської області (місце смерті спадкодавця), та м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області (зареєстроване місце проживання спадкодавця) як на час відкриття спадщини, так і на час спливу шестимісячного строку звернення до нотаріуса не були окупованими територіями.
У постанові від 26.06.2024 у справі № 333/1912/23 Верховний Суд зазначив, що попри війну в Україні, на підконтрольній території, з 24 лютого 2022 року продовжують діяти всі державні органи та інші органи, яким делеговані функції державних органів, в тому числі державні та приватні нотаріуси. Колегія суддів Верховного суду погодилася із висновками судів про те, що наведені позивачем обставини щодо запровадження воєнного стану не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Верховний Суд неодноразово викладав свій висновок про застосування статей 1270, 1272 ЦК України в умовах воєнного стану, зокрема в постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі № 676/47/21 (провадження № 61 -8014 св21), від 21 червня 2023 року в справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23), від 16 серпня 2023 року в справі № 520/15620/17 (провадження № 61-8414 св23), від 20 березня 2024 року в справі № 545/1231/23 (провадження № 61-16142св23), від 08 квітня 2024 року в справі № 334/2358/23 (провадження № 61-434св24) та інших.
У наведених вище постановах Верховний Суд виснував, що строк на прийняття спадщини є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку "присікає" право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.
Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вважає, що посилання позивачки на її стан, пов`язаний зі смертю матері, загострення хронічних захворювань є недоведеними, а ситуація, що сталася в країні через повномасштабне вторгнення, та неможливість у зв`язку з цим звернутися до нотаріуса, не є непереборними та істотними труднощами, які заважали їй протягом більше ніж три роки з часу смерті спадкодавця звернутися до нотаріальної контори, оскільки позивач мала можливість направити заяву до нотаріальної контори, у тому числі засобами поштового зв`язку. 
Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що пропуск установленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, суд доходить висновку, що наведені позивачем ОСОБА_1 причини поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є такими, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.4,5,12,13,76 - 82,141, 259,263 - 265,268,273 ЦПК України, суд
вирішив:
в позові, поданому представницею - адвокаткою Кафтасьєвою Ганною Володимирівною в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання з 28 вересня 2001 року: АДРЕСА_1 ) про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення – 16 січня 2026 року.

Суддя М.В. Панчук