ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/45344/24 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Кучми А.Ю., 
суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 підвищень до пенсії передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 25 % та цільовою грошовою допомогою на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни», яке повідомлене листом від 05.08.2024 року за вих. №31154- 30112/Ш-02/8-2600/24;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві встановити з 12 липня 2024 року ОСОБА_1 , підвищень до пенсії передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 25% та цільовою грошовою допомогою на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни», пенсію обчислену з урахуванням підвищень виплачувати без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 у справі №640/26116/21 та рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі №320/41925/23.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно листом відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_1 підвищень до пенсії передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 25 % та цільовою грошовою допомогою на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.07.2024 про здійснення перерахунку пенсії шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та виплати цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2024 про здійснення перерахунку пенсії шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та виплати цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни» та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що відмовляючи в частині позовних вимог позивача, та ухвалюючи рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву не відновив порушені права позивача.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 12.07.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою в електронній формі через портал ПФУ про здійснення перерахунку пенсії шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та виплати цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни».
Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 05.08.2024 №31154-30112/Ш-02/8-2600/24 відмовило позивачу у перерахунку його пенсії.
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1) регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу І Порядку №3-1 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (членам їх сімей), пенсії згідно із Законом призначаються і виплачуються головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з положеннями підпункту 4.3 пункту 4 розділу IV Порядку № 3-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. Працівник органу, що призначає пенсію, не розглядає документи та звернення щодо пенсійного забезпечення щодо себе, другого з подружжя, батька, матері, вітчима, мачухи, сина, дочки, пасинка, падчерки, рідного та двоюрідного брата, рідної та двоюрідної сестри, рідного брата та сестри дружини (чоловіка), племінника, племінниці, рідного дядька, рідної тітки, діда, баби, прадіда, прабаби, внука, внучки, правнука, правнучки, зятя, невістки, тестя, тещи, свекра, свекрухи, батька та матері дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особи, яка перебуває під опікою або піклуванням працівника. Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)). У разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення, переведення з одного виду пенсії на інший, перерахунок пенсії згідно з абзацами першим-третім частини четвертої статті 42 Закону або досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону,- у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи), надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням, переведенням з одного виду пенсії на інший, перерахунком пенсії або у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи) - досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення. При цьому, якщо за результатами перегляду рішення про призначення пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі здійснюється з місяця, наступного за місяцем надходження відомостей. Рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах відповідно до абзаців першого-третього частини четвертої статті 42 Закону.
Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, які регулюють пенсійні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що передбачено два альтернативні варіанти рішень, які можуть бути прийняті органами Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, в не залежності від того, яким способом подана заява заявником. Тобто, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Разом із тим, у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області всупереч вищенаведених норм законодавства не прийняло жодного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.07.2024 про здійснення перерахунку пенсії шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та виплати цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни».
Таким чином, суд не надає правову оцінку підставам, викладеним у його листі від 05.08.2024 №31154-30112/Ш-02/8-2600/24, оскільки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні пункту 19 частини першої статті 4, частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак не може бути предметом судового розгляду.
При цьому, формулювання причин відмови у листі не може розцінюватись як належний спосіб ухвалення та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві не вчиняло дій щодо перерахунку пенсії позивача, натомість, відповідач допустив протиправну бездіяльність через не прийняття жодного з рішень, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно, у суду наразі відсутні достатні правові підстави для зобов`язання відповідача встановити з 12 липня 2024 року ОСОБА_1 , підвищень до пенсії передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 25% та цільовою грошовою допомогою на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни», пенсію обчислену з урахуванням підвищень виплачувати без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 у справі №640/26116/21 та рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі №320/41925/23, оскільки жодних рішень щодо заяви від 05.08.2024 відповідач не ухвалив.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.07.2024 про здійснення перерахунку пенсії шляхом збільшення на 25% відповідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та виплати цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України від 16.03.2004 №1603 «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю в наслідок війни» та прийняти рішенні по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 02.02.2026.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма 

Судді: В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова