КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 758/2304/25
номер провадження №22-ц/824/2012/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича 
на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року /суддя Войтенко Т.В./ 
у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 21.03.2018 року в розмірі 9 391,54 грн та судові витрати.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 85-89/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову повністю, стягнути заборгованість у розмірі 9 391,54 грн та судові витрати.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що між сторонами укладено електронний кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «monobank», позичальник погодився з умовами, тарифами, паспортом споживчого кредиту та правилами обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку; договір укладено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису (ЕЦП), що прирівнюється до письмової форми відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (ст.ст. 11, 12); факт надання кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку; суд безпідставно вважав умови не погодженими, хоча анкета-заява містить згоду на умови, опубліковані на сайті, а використання картки та мобільного додатку свідчить про акцепт; порушення строків повернення призвело до нарахування відсотків та пені відповідно до умов договору; висновок суду про відсутність доказів узгодження умов суперечить практиці Верховного Суду.
ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, конверти, направлені за єдиною відомою суду адресою відповідача повернулись за відсутністю адресата, номер телефону, зазначений у матеріалах справи недійсний, також було направлено повідомлення на електронну пошту, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.
Судом встановлено, що 21.03.2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «monobank» шляхом підписання анкети-заяви, за якою банк відкрив позичальнику поточний рахунок із встановленим кредитним лімітом. Анкета-заява містить згоду позичальника з тим, що вона разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить договір, а також підтвердження ознайомлення та згоди з цими документами. Умови та тарифи розміщені на офіційному сайті банку. Кошти надані на картку (№ НОМЕР_1 ), що підтверджується випискою по рахунку. З виписки вбачається активне користування кредитними коштами, поповнення рахунку, щомісячне списання відсотків та пені. Станом на дату позову загальний залишок заборгованості становить 9 391,54 грн (загальний залишок заборгованості (тіло кредиту) - 8 301,02 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 1 090,52 грн).
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти; ст. 634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією стороною у стандартній формі та можуть бути прийняті другою стороною лише в цілому; ст. 626, 628, 638 ЦК України про те, що договір є домовленістю сторін щодо істотних умов, а укладеним він вважається за умови досягнення згоди щодо всіх істотних умов у належній формі; ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено погодження відповідачем конкретних умов кредитування (розміру відсоткової ставки, умов утворення овердрафту для погашення відсотків та пені, ставок пені та порушення грошового зобов`язання); анкета-заява не містить таких умов, а Умови і правила не підписані відповідачем та не підтверджено їх фактичне ознайомлення та погодження на момент укладення договору; витяг з Умов і правил не може вважатися частиною договору через відсутність підпису відповідача; паспорт споживчого кредиту не є частиною договору (посилання на постанову Об`єднаної палати КЦС ВС від 23.05.2022 у справі №393/126/20); Умови не є стандартною формою приєднання через їх неодноразові зміни банком; розрахунок заборгованості залежить від волевиявлення банку та не підтверджує узгоджені умови, а також не дозволяє встановити дійсну суму неповернутого тіла кредиту через утворення овердрафту внаслідок самостійного списання банком відсотків та пені; позивачем не надано належних та достатніх доказів фактичного надання та користування кредитними коштами на погоджених умовах, а тому позовні вимоги є недоведеними.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит, а позичальник - повернути його та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання виконуються належним чином відповідно до умов договору.
Договір про надання банківських послуг «monobank» є публічним договором приєднання (ст. 633 ЦК України), умови якого встановлені банком у стандартній формі та опубліковані на сайті. Підписанням анкети-заяви позичальник приєднується до цих умов у цілому (ст. 634 ЦК України).
З прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 встановлено порядок укладення електронних договорів. Електронний договір укладається шляхом оферти та акцепту (ст. 11 Закону), підписується електронним підписом, у тому числі удосконаленим або одноразовим ідентифікатором (ст. 12 Закону), і прирівнюється до письмової форми.
Підписуючи анкету-заяву, позичальник підтвердив згоду на умови, опубліковані на сайті, згенерував ключову пару для ЕЦП, визнав його аналогом власноручного підпису. Використання картки та мобільного додатку (вхід за логіном/паролем, SMS-кодом) свідчить про акцепт і користування кредитом.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду: постанова від 16.12.2020 у справі №561/77/19 (електронний договір прирівнюється до письмового); від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (SMS-ідентифікатор як підпис); від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (приєднання до умов на сайті); від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (дистанційне укладення через додаток).
Факт надання коштів та користування підтверджується випискою по рахунку (рух коштів, платежі, списання відсотків та пені), яка є належним доказом (ст. 76-81 ЦПК України). Розрахунок заборгованості узгоджується з умовами договору та не спростований відповідачем.
Суд першої інстанції помилково вважав умови не погодженими, не врахував специфіку дистанційного обслуговування monobank, електронну форму договору та практику Верховного Суду.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «monobank» від 21.03.2018 року у розмірі 9 391,54 грн (загальний залишок заборгованості (тіло кредиту) - 8 301,02 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 1 090,52 грн).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, судовий збір стягується з відповідача на користь апелянта.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича - задовольнити.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року - скасувати.
Позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 21.03.2018 року у розмірі 9 391,54 грн.
Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином: 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином: 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 4 542,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: