справа № 619/772/25
провадження № 3/619/397/25

ПОСТАНОВА
іменем України
26 грудня 2025 року   м. Дергачі
Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Риков М.І.,
за участю: секретаря судового засідання Тюпалової А.О.
особи, яка притягається до адміністративної 
відповідальності ОСОБА_1 
адвоката Зуба І.Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, українця, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
Відповідно до протоколу серії ААД № 838840 від 24.01.2025, ОСОБА_1 24.01.2025 о 22:42 в м. Дергачі по вул. Залізнична, буд. 33 керував автомобілем «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова. На неодноразові вимоги водій відмовився продувати газоаналізатор Drager, прослідувати в медичний заклад відмовився, ставити підпис відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 заперечував проти обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суду пояснив, що 24 січня 2025 року в вечірній час він на своєму автомобілі «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 поїхав на заправку «ОВІС», яка розташована в м. Дергачі в районі вул. Залізнична, буд. 33, де зустрів свого друга  ОСОБА_2 . Спиртні напої до цього часу він не вживав. Вони удвох стали спілкуватись між собою, а оскільки в той день була п`ятниця, на слідуючий день не потрібно було йти на роботу, вирішили випити горілки. Взявши горілки, вони біля транспортного засобу спілкувались між собою і вживали спиртне. Випили по 3-4 чарки, його товариш ОСОБА_3 передзвонив своїй дружині, щоб вона приїхала на таксі і забрала їх додому. Вони стояли на узбіччі, нікому не заважали. В цей час до них на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції і попросили документи для перевірки, мотивуючи свої вимоги тим, чи не ухиляються вони від мобілізації. Потім працівник поліції попрохав перепаркувати автомобіль подалі, а в цей час біля поліцейських стояв його друг ОСОБА_3 . Він виконав вимогу працівника поліції і на своєму автомобілі проїхав декілька метрів, поставив транспортний засіб в так званий «карман». В цей час працівники поліції включили бодікамеру і почали стверджувати, що зафіксовано факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З цих підстав між ним і працівниками поліції виник конфлікт. Працівники поліції посадили його до службового автомобіля і відвезли до ТЦК м. Дергачі, де йому вручили повістку. З військкомату їх забрала дружина ОСОБА_2 . В суді стверджував, що працівники поліції спровокували його переставити транспортний засіб, оскільки вони бачили, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.
Адвокат Зуб І.Г., який діє в інтересах водія ОСОБА_1 , в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі про притягнення її довірительки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Вказане клопотання аргументував тим, що зміст протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та доданого до нього відеозапису не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не вбачається підтвердження того факту, що автомобіль рухався під керуванням  ОСОБА_1 , а працівники поліції під час руху зупинили даний транспортний засіб. 
Адвокат стверджує, що поліцейські здійснили провокаційні дії відносно ОСОБА_1 , зокрема вбачаючи в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, надали йому вказівку сісти за кермо та перемістити транспортний засіб в інше місце, після чого відразу зупинили та звинуватили водія у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки поліцейськими не доведено факт того, що транспортний засіб рухався, відповідно, обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння у водія за таких обставин не було.
Адвокат зазначає, що із відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що відеозапис починається з того, як ОСОБА_1 переставляє свій автомобіль на узбіччі, а не рухається по дорозі, а в цей час рядом з працівниками поліції знаходиться  ОСОБА_2 , який в той вечір разом з ОСОБА_1 вживали спиртні напої біля транспортного засобу, що об`єктивно підтверджує провокацію з боку працівників поліції.
Всупереч «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі», на відеозапису є звернення працівника поліції до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 : «Мы к Вам нормально подошли», що також спростовує твердження працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою включених проблискових маячків. 
Також на відео не вбачається навіть спроб намагання складання адміністративного протоколу з боку працівників поліції. Працівники поліції навмисно спровокували водія на рух, попросивши перепаркувати машину, після чого одразу включили бодікамеру. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , його представника - адвоката Зуба І.Г, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом повністю не доведена у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Верховний Суд в постанові від 27 червня 2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.
Згідно з п. 1.3. «Правил дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка управляє транспортним засобом.
Суд враховує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є зафіксоване у встановлений законом спосіб керування особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Зазначена норма закону є бланкетною, тому необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.
Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення виражається, у тому числі, у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.
Суб`єктом є особа, яка керує транспортним засобом.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до Правил дорожнього руху України, водій це особа, яка керує транспортним засобом.
Як передбачено пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно абз. 1, 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395) процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103(далі - Порядок № 1103).
Зокрема, пунктом 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).
До суду, в якості доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 838840 від 24.01.2025; - акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без дати); - направлення на огляд водія від 24 січня 2025 року; - рапорт працівника поліції Сидоренкова Р.В.; - компакт-диск із відеозаписом. 
Відеозапис, який долучений до протоколу, складається з 1 файлу VID 250124-224246F, який містить відомості про те, що 24.01.2025 о 22:42:49 біля проїзної частини дороги стоїть працівник поліції, біля нього стоїть ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 в цей час на транспортному засобі, який рухається по узбіччю, проїхав декілька метрів і зупинив транспортний засіб. Після чого спілкується з працівниками поліції, які намагаються встановити його особистість. О 22:42:49 працівник поліції пояснює: «Нам просто документи подивитись. Є паспорт і підете с богом». О 22:46:31 працівник поліції пояснив: «Ми нормально підійшли. Ваш паспорт». Після чого ОСОБА_1 неодноразово пояснює працівникам поліції: о 22:47:50 - «Я стою», о 22:49:09 та о 22:49:25 – «Я не їхав». О 22:49:58 працівник поліції повідомляє, що ОСОБА_1 перебуває в розшуку ТЦК і пропонує останньому проїхати з працівниками поліції до відділу ТЦК в АДРЕСА_2 . О 22:52:13 працівник поліції зазначає: «Якщо б не були у розшуку, то вже б вільні були». До 22:53:36 працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати до ТЦК для з`ясування обставин, однак останній відмовляться це робити, між сторонами виникли суперечки. Відео закінчується о 22:53:36. На відео вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, як і його знайомий ОСОБА_2 , однак на відео відсутня процедура оформлення матеріалів: роз`яснення вимог ст. 268 КУпАП, огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Суд, з метою перевірки матеріалів справи та доводів захисту, надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.
Захистом було заявлено клопотання про допит в судовому засідання в якості свідків працівників поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , яке судом було задоволено. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що 24 січня 2025 року в вечірній час вона перебувала вдома. Оскільки її чоловік затримувався з роботи, вона подзвонила йому, і останній повідомив, що зустрів друга ОСОБА_3 , тому він трішечки затримується. Також повідомив, що його додому привезе дружина ОСОБА_3 , оскільки вони відпочивають і вже випили спиртні напої. Після 23.00 їй передзвонила дружина ОСОБА_3 і повідомила, що їх чоловіків доставили до ТЦК м. Дергачі. Додому її чоловіка привезла дружинаОСОБА_2 -  ОСОБА_7 біля 2 годин ночі. 
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що в вечірній час 24.01.2025 він зустрів другаОСОБА_6 , який був на транспортному засобі. Вони стали спілкувались між собою, а оскільки в той день була п`ятниця, вирішили випити спиртного. Взявши горілки, приїхали до заводу «Амкор», де зупинились на узбіччі. В цьому місці було освітлення від АЗС. Біля автомобіля вони спілкувались між собою і вживали спиртне. Потім він передзвонив своїй дружині ОСОБА_7 , щоб остання забрала їх додому. Вони стояли на узбіччі і в цей час до них під`їхали працівники поліції і попросили документи для перевірки, мотивуючи свої вимоги тим, чи не ухиляються вони від мобілізації. В ході спілкування працівник поліції попрохавОСОБА_6 перепаркувати автомобіль подалі, який і виконав вимогу працівника поліції. Після чого працівники поліції почали стверджувати, що зафіксовано факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З цих підстав між ними і працівниками поліції виник конфлікт. Після чого їх доставили до ТЦК м. Дергачі, де вручили повістку. З військкомату їх забрала його дружина. В суді стверджував, що працівники поліції спровокували водія переставити транспортний засіб, оскільки вони бачили, що ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області. 24 січня 2025 року він разом з колегоюОСОБА_4 були на чергуванні. В вечірній час заїхали на АЗС «Овіс» в м. Дергачі, де люди повідомили, що неподалік по дорозі водій автомобіля «Hyundai Sonata» здійснює підозрілий рух. Автомобіль побачили на заїзді біля заводу «Амкор», водій не захотів давати пояснення, почав рух. Подали водієві вимогу про зупинку проблисковими маячками. При з`ясуванні обставин було встановлено, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager на місці зупинки транспортного засобу, та прослідувати до медичного закладу. Також було з`ясовано, що ОСОБА_6 ухиляється від мобілізації, перебуває у розшуку, тому останнього було доставлено в ТЦК м. Дергачі. Суду пояснив, що особи, які повідомили про підозрілий автомобіль, відмовились давати письмові пояснення, відеореєстратор в їх службовому автомобілі в той час не був включений, суду надані всі докази.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який працює інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, дав аналогічні покази, як і свідок ОСОБА_5 .
Під час з`ясування наявності у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що належними та допустимими доказами не підтверджено наявності факту керування ОСОБА_6 транспортним засобом саме 24 січня 2025 року о 22:42 в м. Дергачі по вул. Залізнична, буд. 33 за обставин, викладених у протоколі.
Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейський стоїть біля автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , в цей час рядом з працівниками поліції знаходиться свідок  ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 переставляє свій автомобіль на узбіччі. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджували, що у зв`язку з відсутністю доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з метою здобуття відповідних доказів поліцейський надав ОСОБА_1 вказівку сісти за кермо та від`їхати подалі на узбіччя, оскільки їх удвох забирали до територіального центра комплектування та соціальної підтримки, а автомобіль залишали на місці затримання.
Після того, як ОСОБА_1 виконав відповідну вказівку, поліцейські стали стверджувати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак водій категорично заперечував проти цих обставин, мотивуючи тим, що не керував транспортним засобом.
Приєднаний до матеріалів справи відеозапис не містить фіксації події, яка б підтверджувала весь хід такої події під час зупинки транспортного засобу, також відсутня процедура огляду водія на стан сп`яніння, а працівниками поліції не надано запису з відеореєстратора який був встановлений усередині салону службового транспортного засобу для фіксації навколишньої обстановки, що підтверджено відеозаписом про наявність такого ресторатора в службовому автомобілі. 
Суд з метою перевірки доводів захисту, надавав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції, однак працівники поліції в суді пояснили, що очевидці даної події відмовились давати пояснення, а інших записів у них немає. Таким чином, твердження ОСОБА_6 про те, що він не виконував функції водія, а була провокації з боку працівників поліції, нічим не спростоване, а тому вважаються релевантними.
Надаючи оцінку відповідним діям поліцейського, суд вважає, що вони не відповідають завданням КУпАП та Закону України «Про національну поліцію», оскільки вони були безпосередньо спрямовані не на запобігання, а навпаки на вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення.
Виявивши у ОСОБА_6 ознаки сп`яніння, працівники поліції не виконали імперативних приписів закону про відсторонення його від керування транспортним засобом, натомість навмисно допустили до керування для наступної зупинки, чим вчинили провокацію правопорушення. У разі знаходження в той час на вулиці ОСОБА_6 та  ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, правоохоронцям потрібно було кваліфікувати дії винних осіб, як порушення громадського порядку або розпивання у громадському місці.
Отриманий внаслідок провокації з боку поліцейських, зафіксований на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського доказ керування ОСОБА_6 транспортним засобом є недопустимим та не може бути використаний на підтвердження винуватості останнього.
Окрім вказаного відеозапису, жодних інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_6 транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.
Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували момент руху ТЗ під керуванням ОСОБА_6 та момент його зупинки поліцейськими до матеріалів справи не долучено.
Крім того, матеріали справи не містять даних, що працівники поліції при виявленні у водія ознак алкогольного сп`яніння, виконали вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Тобто, при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , не дотримано вище зазначені вимоги закону. На відео о 22:52:13 зафіксовано, що працівник поліції встановив, що водій ОСОБА_6 перебуває у розшуку ТЦК, тому пропонує йому проїхати до ТЦК для з`ясування обставин, відео закінчується о 22:53:36. На відео відсутня процедура оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , а саме: роз`яснення вимог ст. 268 КУпАП, огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу - пропозиція продути газоаналізатор Drager, або прослідувати в медичний заклад, складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.
Протокол серії ААД № 838840 від 24.01.2025 за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_6 сам по собі не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. 
Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги серйозність передбаченого ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього кодексу є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
Відповідно до практики ЄСПЛ забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби сторона обвинувачення цьому не сприяла. Здобуті в такий спосіб докази не можуть бути використані для доведення винуватості особи.
У своїх рішеннях ЄСПЛ розробив критерії для того, щоб відрізняти провокування вчинення злочину, яке суперечить ст. 6 Конвенції, від дозволеної поведінки під час законних таємних методів у кримінальних розслідуваннях. Зокрема, у випадку визнання заяви про підбурювання такою, що не є явно необґрунтованою, для визнання доказів допустимими суду належить з`ясувати, чи було слідство «по суті пасивним», чи був би злочин вчинений без втручання влади. При цьому тягар доведення того, що підбурення не було, покладається на сторону обвинувачення.
Враховуючи викладене, керуючись приписами ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_6 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_6 , підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-284 КУпАП,-
постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо  ОСОБА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови оголошений учасникам судового провадження в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 31 грудня 2025 року о 08 годині 45 хвилин.

Суддя  М. І. Риков