ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/3332/24
Провадження № 11-кп/820/112/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача       ОСОБА_1 ,
суддів:       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання     ОСОБА_4 ,
прокурора       ОСОБА_5 ,
обвинуваченого      ОСОБА_6 ,
захисника       ОСОБА_7 ,
потерпілої       ОСОБА_8 ,
представника потерпілої     ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024244160000067 від 05 квітня 2024 року, за апеляційними скаргами: потерпілої ОСОБА_8 ; прокурора; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 жовтня 2025 року,
в с т а н о в и л а:
Цим вироком
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ногачівка Славутського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, працює в філії « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розлученого, утриманців не має, особи з інвалідністю 2-ї групи, не має судимостей,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. 
На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 певні обов`язки.
Застосовано до ОСОБА_6 обмежувальні заходи, передбачені ст.91-1 КК України строком на 3 місяці, у виді :
- заборони наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства – ОСОБА_8 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
- направлення для проходження програми для кривдників.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.
За вироком суду, 05 квітня 2024 року близько 00 год 10 хв ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за місцем свого проживання – в кухонній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_8 , під час якого в нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, пов?язаний з домашнім насильством щодо дружини, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 завдав один удар кулаком правої руки в область нижньої губи потерпілої ОСОБА_8 .
Надалі ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, без перерви в часі,взяв лівою рукою потерпілу ОСОБА_8 за волосся та долонею правої руки завдав близько п`яти ударів в ліву частини голови, після цього взяв потерпілу за волосся правою рукою та долонею лівої руки завдав близько п`яти ударів у праву частини голови.
Далі ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині, взяв потерпілу ОСОБА_8 за волосся та штовхнув її обличчям до підлоги, в результаті чого вона впала, а він шляхом ривка за праву руку потерпілої підняв її на ноги та поволік у ванну кімнату для того, щоб вона змила кров з обличчя.
Намагаючись уникнути подальшого побиття, потерпіла ОСОБА_8 вибігла до прибудови житлового будинку АДРЕСА_1 , щоб залишити вказане домоволодіння. Однак ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав її та знову штовхнув на підлогу, після цього схопив потерпілу за праву руку та потягнув до коридору, де близько трьох разів продовжував її піднімати за праву руку та штовхати на підлогу. 
Потім потерпіла ОСОБА_8 навколішки заповзла до спальної кімнати будинку та сіла поруч із ліжком. ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, зайшов до потерпілої в кімнату та з тумбочки, що стояла поруч, узяв дерев`яну чесалку для тіла, якою завдав ОСОБА_8 близько п`яти ударів по різним частинам тулуба та плечей.
Унаслідок зазначених злочинних дій ОСОБА_10 спричинив потерпілій ОСОБА_8 , яка відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, умисні тілесні ушкодження у вигляді:
- закритого перелому великого горбика правої плечової кістки, без зміщення уламку, ушкодження (відрив) верхньої суглобової губи, часткові ушкодження сухожилку надостного м?язу 2 ст., клювовидно-плечової, верхньої гленомеральної зв?язок 1-2 ст. цього ж плечового суглобу, з можливим місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця по внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, що в сукупності за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але які за звичайним своїм перебігом спричиняють тривалий розлад здоров`я;
- закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, перфорації (розриву) правої барабанної перетинки в передньо-внутрішньму квадраті з розвитком післятравматичного правобічного перфоративного отиту з короткочасним зниженням слуху на праве вухо, з місцями прикладання травмуючої сили у виді синців – лобної ділянки голови зліва з поширенням на скроню зліва, передвушної ділянки обличчя зліва, правої вушної мушлі по зовнішній та по внутрішній поверхні у верхній та середній третинах, правої та лівої завушної ділянки, з поширенням синця лівої завушної ділянки на задню поверхню лівої вушної мушлі, синця лівої вушної мушлі вздовж верхнє-заднього краю завитка, рваної рани нижньої губи на поверхні перехідної кайми справа від серединної лінії, в сукупності за своїм характером відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- синця зовнішньої поверхні лівого плеча у верхній третині, синців з осадненнями задньої поверхні правого та лівого ліктьових суглобів, осаднення тильної поверхні четвертого пальця правої кисті, синця правої лопаткової ділянки спини, садна міжлопаткової ділянки спини на рівні остисних відростків сьомого грудного та першого поперекового хребця, в сукупності та кожне окремо відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми діями, які виразились у завданні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просила скасувати вирок ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20 жовтня 2025 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі та стягнути з нього на її (потерпілої) користь моральну шкоду в сумі 750 000 грн. 
Посилалася на істотне порушення судом норм кримінального процесуального права, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
Уважала, що призначене судом покарання є несправедливим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через свою м`якість, а сума відшкодування моральної шкоди не є адекватною вчиненому та не компенсує моральні страждання.
Зазначала, що судом не було взято до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що він свою вину не визнав, не шкодує про вчинене, не дає критичної оцінки своїм діям, не має бажання виправити ситуацію. 
В апеляційній скарзі прокурор просив вирок ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20 жовтня 2025 року скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Зазначав, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не повністю врахував те, що в результаті його протиправних дій потерпіла зазнала тілесних ушкоджень, які спричинили їй тривалий розлад здоров`я, що виразилося у стаціонарному лікуванні останньої.
При цьому обвинувачений ОСОБА_6 у суді вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, заперечив завдання потерпілій тілесних ушкоджень, окрім синця на губі та синців на руках.
Також при призначенні покарання судом не враховано і той факт, що цей злочин ОСОБА_6 вчинив щодо своєї дружини, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст.67 КК України є обтяжуючими обставинами.
Стверджував, що звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України судом допущено неправильне застосування законуУкраїни про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню (ст.75 КК України), що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 та ст.413 КПК України є однією з підстав скасування вироку суду судом апеляційної інстанції.
Посилався на те, що призначене ОСОБА_6 за вчинений злочин покарання у виді 2 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України і встановлення іспитового строку тривалістю 2 роки є необґрунтованим та явно несправедливим унаслідок м`якості.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати за недоведеністю вчинення цього кримінального правопорушення; відмовити ОСОБА_8 у задоволенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди.
Уважав, що досудове розслідування і судове слідство проведено з обвинувальним ухилом, оскільки обвинувачення базується лише на показаннях потерпілої, проти яких він заперечував, також вони спростовані висновками експертиз і не підтверджені показаннями допитаних свідків, проте судом необґрунтовано до уваги не взяті. 
Стверджував, що в зазначений в обвинувальному висновку час і в місці ненавмисно завдав ОСОБА_8 тілесне ушкодження в область губи і зробив це необдумано, щоб зупинити її погрози ножем.
Посилався на те, що,ухвалюючи вирок, суд першої інстанції порушив принцип всебічності, бо провів однобічну оцінку доказів на користь потерпілої.
Зазначав, що фактично суд визнав достовірними докази, надані стороною обвинувачення, і натомість не надав належної оцінки аргументам сторони захисту про численні процесуальні помилки, допущені стороною обвинувачення. Це призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи і ухвалення незаконного обвинувального вироку.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просила вирок ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати за недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення; відмовити ОСОБА_8 у задоволенні цивільного позову до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди.
Уважала, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та містять істотні суперечності, через істотне порушення вимог КПК України.
Зазначала, що сумнівними у своїй легітимності є постанови про визначення групи дізнавачів та призначення експертиз, а також правдивість показань експерта. 
На думку сторони захисту, досліджені в ході судового розгляду та зазначеніу вироку докази не є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування з порушенням вимог Кримінального процесуального законодавства України та містять суперечливі, недостовірні відомості, а тому не підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
У запереченні на апеляційні скарги потерпілої та прокурора обвинувачений ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг. 
Уважав апеляційні скарги необґрунтованими та безпідставними. 
Звертав увагу на те, що не вважає себе винним у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень. 
Посилався на те, що заявлений потерпілою позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн є нічим іншим, як збагачення за його рахунок.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти апеляційних скарг потерпілої та прокурора; потерпілу ОСОБА_8 та її представника – адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілої, частково підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечила проти задоволення інших апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження цих вимог закону в цілому дотримався, ретельно дослідив зібрані в провадженні докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини провадження та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Апеляційним судом установлено, що 05 квітня 2024 року близько 00 год 10 хв  ОСОБА_6 за місцем свого проживання – в кухонній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_8 , під час якого у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, пов`язаний з домашнім насильством щодо дружини, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 завдав один удар кулаком правої руки в область нижньої губи потерпілої ОСОБА_8 .
Надалі ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, без перерви в часі, взяв лівою рукою потерпілу ОСОБА_8 за волосся та долонею правої руки завдав близько п`яти ударів в ліву частини голови, після цього взяв потерпілу за волосся правою рукою та долонею лівої руки завдав близько п`яти ударів у праву частини голови.
Далі ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині, взяв потерпілу ОСОБА_8 за волосся та штовхнув її обличчям до підлоги, в результаті чого вона впала, а він шляхом ривка за праву руку потерпілої підняв її на ноги та поволік у ванну кімнату для того, щоб вона змила кров з обличчя.
Намагаючись уникнути подальшого побиття, потерпіла ОСОБА_8 вибігла до прибудови житлового будинку АДРЕСА_1 , щоб залишити вказане домоволодіння. Однак ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав її та знову штовхнув на підлогу, після цього схопив потерпілу за праву руку та потягнув до коридору, де близько трьох разів продовжував її піднімати за праву руку та штовхати на підлогу. 
Потім потерпіла ОСОБА_8 навколішки заповзла до спальної кімнати будинку та сіла поруч із ліжком. ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, зайшов до потерпілої в кімнату та з тумбочки, що стояла поруч, узяв дерев?яну чесалку для тіла, якою завдав ОСОБА_8 близько п?яти ударів по різним частинам тулуба та плечей.
Унаслідок зазначених злочинних дій ОСОБА_10 спричинив потерпілій ОСОБА_8 , яка відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, умисні тілесні ушкодження у вигляді:
- закритого перелому великого горбика правої плечової кістки, без зміщення уламку, ушкодження (відрив) верхньої суглобової губи, часткові ушкодження сухожилку надостного м?язу 2 ст., клювовидно-плечової, верхньої гленомеральної зв?язок 1-2 ст. цього ж плечового суглобу, з можливим місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця по внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, що в сукупності за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але які за звичайним своїм перебігом спричиняють тривалий розлад здоров`я;
- закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, перфорації (розриву) правої барабанної перетинки в передньо-внутрішньму квадраті з розвитком післятравматичного правобічного перфоративного отиту з короткочасним зниженням слуху на праве вухо, з місцями прикладання травмуючої сили у виді синців – лобної ділянки голови зліва з поширенням на скроню зліва, передвушної ділянки обличчя зліва, правої вушної мушлі по зовнішній та по внутрішній поверхні у верхній та середній третинах, правої та лівої завушної ділянки, з поширенням синця лівої завушної ділянки на задню поверхню лівої вушної мушлі, синця лівої вушної мушлі вздовж верхнє-заднього краю завитка, рваної рани нижньої губи на поверхні перехідної кайми справа від серединної лінії, в сукупності за своїм характером відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; 
- синця зовнішньої поверхні лівого плеча у верхній третині, синців з осадненнями задньої поверхні правого та лівого ліктьових суглобів, осаднення тильної поверхні четвертого пальця правої кисті, синця правої лопаткової ділянки спини, садна міжлопаткової ділянки спини на рівні остисних відростків сьомого грудного та першого поперекового хребця, в сукупності та кожне окремо відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми діями, які виразились у завданні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
Під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав.
Показав, що 04 квітня 2024 року близько 22:00 – 23:00 год вони з ОСОБА_12 розпивали спиртні напої в гаражі, запросили дружину ОСОБА_8 .Згодом він зайшов до будинку на кухню, де була потерпіла, і на ґрунті словесної перепалки у них виник конфлікт. 
Потім, тримаючи ніж у руках, дружина сказала, що відріже статеві органи, щоб він не бігав до дівчат. Він не стримався, схопив потерпілу ОСОБА_8 за руки, сильно стиснув і відштовхнув її до тумбочки, вона вдарилася губою об ручку тумбочки і на губі виступила кров, потерпіла рушником почала витирати кров, а він пішов у кімнату і ліг спати.
Інші тілесні ушкодження, які були виявлені в потерпілої, він не спричиняв, не бачив, щоб хтось міг спричинити тілесні ушкодження.
Його колишня дружина постійно дорікала йому, останнім часом вони часто сварилися, але тілесних ушкоджень він їй не спричиняв.
Ушкодження на вусі могло утворитися від того, що потерпіла вдарилася об шафку, коли він її відштовхнув. Кров була в неї лише на губі, у ванній кімнаті він її не відмивав і крові на дверях не було. Конфлікт між ними тривав лише 2-3 хв. Потерпіла могла все придумати, щоб стягнути з нього гроші.
Незважаючи на заперечення винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, місцевий суд на обґрунтування його вини послався на сукупність таких доказів.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що її на той час чоловік ОСОБА_6 04 квітня 2024 року приїхав додому разом із ОСОБА_12 , привезли шашлик і в гаражі розпивали спиртні напої, запрошували її до себе, але вона відмовилася.
Через деякий час вона зайшла до гаражу, ОСОБА_6 дав їй шматок шашлику, від якого вона відмовилась.
Пізніше о 00:10 год ОСОБА_6 зайшов до будинку, вона була в кухні. ОСОБА_6 сказав, що якщо їй не сподобався шашлик, то це її останній шашлик і відразу вдарив в обличчя, від удару лопнула губа. Вона почала просити його, щоб він не робив біди, бо вони чекали приїзду доньок. Але ОСОБА_6 схопив її і почав бити, спочатку по правому вусі, потім завдав удар у ліве вухо. Після цього взяв її голову і почав бити потилицею до шафи, яка висіла на стіні, великими вказівними пальцями намагався видавити їй очі. Вона знову просилася, щоб він припинив свої дії, але він схопив її знову і кинув на підлогу, хапав, рвав і знову кидав на підлогу, бив руками і ногами. Вона захлиналася від крові і боялася дихати, не могла піднятися.
В якийсь момент вона захотіла піднятися, за щось схопилася, але то були геніталії чоловіка. Він розгнівався, схопив її і з усієї сили перевернув та вдарив об плитку. Вона втратила свідомість. Тоді він повів її у ванну, почав відмивати, приказуючи при цьому, що вона негарна в крові. Потім поволік у куток у коридорі, де він увесь час її катував. Знову почав бити у кутку. Вона думала, що вибіжить на вулицю, почне кричати і її хтось почує та прийде на допомогу. Лівою рукою намагалася відкрити двері, бо права рука не рухалася, а просто висіла. ОСОБА_6 весь час хапав її за праву руку, і волік за неї в хату. В коридорі була плитка, він її кидав на плитку. Вона намагалася заповзти в кімнату, бо вже не могла більше терпіти біль.
Коли він її бив, то згадував їй все погане, що відбувалося в їх житті. Потім зателефонував до ОСОБА_13 і сказав, що завтра вони будуть їсти пиріжки з горохом, бо він її добиває. Але ОСОБА_14 вилаявся на ОСОБА_6 і сказав, щоб той більше не телефонував уночі, якщо вони б`ються, то нехай собі б`ються. Вона просила ОСОБА_15 викликати поліцію, але той не відреагував. Потім ОСОБА_6 схопив дерев`яну чесалку і бив ще нею, поки вона не зламалася.
Знову підняв її і кинув на підлогу, а потім ліг спати. Вона дочекалася, поки він міцно заснув, полізла до ванної кімнати, зробила декілька фотографій на телефон, бо боялася, що ОСОБА_6 прокинеться і буде знову її бити, а потім закопає і діти нічого не дізнаються про її смерть.
Уранці вона почула, що чоловік збирається на роботу, то теж почала збиратися на роботу, бо боялася залишатися вдома.
До поліції вирішила не йти, бо ОСОБА_6 постійно насміхався і казав, що в нього там є друзі і йому нічого не буде. Коли йшла на роботу, то проїхала машина ОСОБА_6 , він зупинився і запропонував сісти до машини, інакше втопить її під містком. Вона сказала, що йде до стоматолога, а сама пішла на роботу. На роботі її бачили колеги в такому стані, потім вона пішла до лікаря, яка й викликала поліцію.
Потім вона поїхала до судово-медичного експерта, який її оглянув і зафіксував тілесні ушкодження. Також вона робила комп`ютерну томографію плеча, рентгензнімки. У неї було виявлено лінійний перелом стінки сосковидного відростку. Вона тривалий час лікувалася стаціонарно, також лікується амбулаторно, не може жити без знеболювальних ліків. Постійно відчуває шум у голові, дуже болить праве плече, їй рекомендовано операцію. Також вона лікувалася в лор-відділенні, бо в неї немає вушних перепонок через завдані їй ОСОБА_6 удари. Стан її здоров`я залишається поганим, вона приймає ліки, дуже болить права рука. Від цього відчуває моральні страждання, чоловік зробив її калікою, навіть не вибачився за вчинене,вона не може спати від болю, не може повноцінно працювати, всі гроші витрачає на лікування. 
Свідок ОСОБА_16 місцевому суду показала, що вона є дочкою потерпілої. 05 квітня 2024 року вона на телефоні зайшла в додаток «Телеграм» і побачила фотографію матері, яка була побита. Відразу зателефонувала їй і вона повідомила, що її вночі побив батько ОСОБА_6 .
Коли приїхала додому, то побачила двері зі слідами крові, речі були в крові. Вона бачила матір декілька хвилин, бо та була в лікарні. У неї були синці на обличчі, руках. Від мами дізналася, що ввечері між нею та ОСОБА_6 виник конфлікт через шашлик, яким він її пригостив в гаражі, де він із ОСОБА_12 розпивали спиртні напої, а вона не схотіла його їсти.
Пояснила, що коли вона була вдома, батько попросив її прибрати, вона бачила заламану дерев`яну чесалку, яку привозила як сувенір батьку. Де вона потім поділася, їй невідомо.
Із 2021 року між її мамою та батьком відбувалися сварки, які переходили в бійки. Неодноразово ОСОБА_6 піднімав на неї руку, а також кидався з ножем.
Зараз вони з мамою не проживають у будинку на АДРЕСА_1 , бо батько їх не пускає туди.
На фотографії, що мама відправила їй та сестрі, вона перебувала в їх кімнаті, голова була побита, обличчя було в крові.
Також вона бачила ОСОБА_8 в лікарні, коли її переодягала, в неї були синці по всьому тілу. Батько рідко вживає алкогольні напої, але під час сварок з мамою часто проявляє агресію та наносить побої.
Свідок ОСОБА_17 суду показала, що працює разом із потерпілою ОСОБА_8 .
05 квітня 2024 року ОСОБА_8 прийшла на роботу, була розгубленою, з побитою губою, скаржилася на поганий стан здоров`я, шуми в голові, біль у плечі. Повідомила, що її побив чоловік. Потім вона пішла на прийом до дільничного лікаря. Потерпіла не могла закинути сумку на плече, бо в неї дуже боліла права рука.
Раніше вона не бачила її побитою, хоча іноді та скаржилася на своє життя, на погіршення сімейних стосунків із чоловіком. Після побиття її чоловіком, вона стала емоційно пригніченою, весь час її турбують шуми в голові, стала менш активною. 
Свідок ОСОБА_18 показав суду, що є працівником поліції.
05 квітня 2024 року перебував на чергуванні, від сімейного лікаря надійшло повідомлення про побиття ОСОБА_8 , яка перебувала в неї на прийомі. Він виїхав на виклик до лікарні. Від ОСОБА_8 відібрав заяву та пояснення в кабінеті сімейного лікаря. У ОСОБА_8 були тілесні ушкодження на обличчі, синців він не бачив. Вона повідомляла, що її побив чоловік, бо вона не захотіла їсти шашлик, яким він її пригостив. 
Він лише зранку заступив на чергування, тому йому невідомо, чи надходили від ОСОБА_8 виклики поліції вночі.
Свідок ОСОБА_19 підтвердила суду, що проживає по сусідству із ОСОБА_20 , бувала в них в гостях, ніколи не бачила агресію з боку ОСОБА_6 , але потерпіла часто на нього скаржилася.
05.04.2024 року зустріла ОСОБА_8 , вона йшла на роботу, була дуже пригніченою, її трусило, вона не могла говорити, повідомила, що її вночі побив чоловік ОСОБА_6 і вона боїться залишатися вдома. Вона пішла до ОСОБА_8 на роботу, примусово завела її до лікаря.
Того ж дня її ушпиталили до неврологічного відділення. В неї була розбита губа, вибитий зуб, обличчя було побите, боліла голова, синці були в області вух, потилиці, на спині, на грудній клітині, руки були червоні, праву руку вона взагалі не могла підняти.
Коли ОСОБА_8 перебувала в лікарні, то вона приходила до неї, допомагала переодягатися, а тому бачила на ній тілесні ушкодження.
Від ОСОБА_21 вона дізналася, що ОСОБА_22 із друзями сиділи в гаражі, смажили шашлик. А коли ОСОБА_22 зайшов до будинку, то почав бити її, бо йому не сподобалося, що ОСОБА_23 готує їжу для свого батька, який один проживає в селі.
Напередодні бійки вона бачила ОСОБА_8 на вулиці, вона не була побитою. Їй відомо, що раніше ОСОБА_22 також її бив, потерпіла зверталася із заявою до поліції, але потім помирилися, це було за півроку до цієї події.
Свідок ОСОБА_12 показав суду, що ввечері 04.04.2024 він разом із ОСОБА_6 у нього в гаражі розпивали спиртні напої, смажили шашлик. Прийшла ОСОБА_8 , чоловік пригостив її шматком шашлику, який їй не сподобався, криків та конфліктів між нею та ОСОБА_6 не було.
Свідок ОСОБА_24 – лікар КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » показала суду, що 05.04.2024 року до неї на прийом звернулася ОСОБА_8 . Скаржилася на головокружіння, головний біль, у неї були садна на обличчі, спині, гематома за вухом. ОСОБА_8 повідомила, що вночі її побив чоловік.На прийомі ОСОБА_8 плакала, була схвильованою, в неї дуже боліла голова, права рука.
Вона ( ОСОБА_24 ) викликала поліцію, направила ОСОБА_8 на стаціонарне лікування до неврологічного відділення. Працівники поліції прибули через 20 хвилин, почали відбирати заяву та пояснення від ОСОБА_8 .
Надалі вона бачила ОСОБА_8 , цікавилася станом її здоров`я, вона повідомляла, що продовжує лікуватися стаціонарно, це лікування пов`язане із завданими їй тілесними ушкодженнями.
Винуватість ОСОБА_6 підтверджена належними та допустимими іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження і дослідженими безпосередньо місцевим судом:
- рапортом помічника чергового ВнП №1 Шепетівського РУП від 05.04.2024 року, відповідно до якого о 13год 44хв 05.04.2024 року від сімейного лікаря КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_24 , до якої звернулася потерпіла ОСОБА_8 , надійшло повідомлення, що їй чоловік спричинив тілесні ушкодження (т.1, а.м.к.п.7);
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.04.2024 року, який підтверджує, що 05.04.2024 року потерпіла ОСОБА_8 звернулася із заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 о 01 год, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 . Тілесні ушкодження були заподіяні в область голови, обличчя, спини, тулуба, шиї, рук, просила притягнути останнього до кримінальної відповідальності (т.1, а.м.к.п.8-10);
- відповіддю КП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 05.04.2024 року, згідно з якою ОСОБА_8 з 05.04.2024 року госпіталізована до неврологічного відділення із діагнозом: струс головного мозку. Медична карта стаціонарного хворого №2566 (т.1, а.м.к.п.12);
- повідомленням ОСОБА_24 від 05.04.2025 року – лікаря КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про побиття ОСОБА_8 її чоловіком, що було виявлено під час огляду пацієнтки, ОСОБА_8 направлено на стаціонарне лікування в неврологічне відділення (т.1, а.м.к.п.17);
- висновками судово-медичної експертизи №47 від 05.04.2024 року, з яких випливає що у ОСОБА_8 зафіксовано такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні забійні рани голови, тулуба, рук, післятравматичний правобічний отит, перелом передньої стінки правого сосковидного відростка, крововилив під шкіру сосцевидних відростків, забій м`яких тканин правого плеча. Магнітно-резонансним томографічним дослідженням правого плечового суглобу 02.05.2024 року у ОСОБА_8 відмічено ознаки консолідуючого відривного перелому великого горбика плечової кістки без зміщення та істотного розходження уламку, частковий розрив сухожилку надостьового м`язу на ґрунті тендинозу. На час проведення огляду 05.04.2025 року у ОСОБА_8 наявні такі тілесні ушкодження:- синець лобної ділянки голови зліва;- синець передвушної ділянки обличчя зліва;- синець правої вушної раковини;синець правої завушної ділянки;- синець завушної ділянки зліва;- забійна рана нижньої губи справа;- синець внутрішньої поверхні правого плеча; - синець зовнішньої поверхні лівого плеча;- синці і осаднення задньої поверхні правого та лівого ліктьових суглобів;- осаднення тильної поверхні четвертого пальця правої кисті;- синець правої лопаточної ділянки спини, садно міжлопаточної ділянки спини.
Указані тілесні ушкодження виникли від дії тупого(их) предмету (ів), якими могли бути рука, кулак, нога людини чи інші тупі предмети, могли виникнути в час та за обставин, вказаних у постанові та обстежуваною, за властивостями та локалізацією не відповідають механізму виникнення внаслідок падіння з висоти власного зросту та самоушкодження (т.1, а.м.к.п.21-23);
- висновками комісійної судово-медичної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_7 №55 від 28.06.2024 року, проведеної на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження №12024244160000067, відомостей наданих медичних документів, результатів комп`ютерної та магнітно-резонансної томографії, цифрової рентгенографії, консультативних висновків лікарів-рентгенологів від 12.06.2024р., 14.06.2024р. та 25.06.2024р., з урахуванням висновку судово-медичної експертизи №47 від 05.04.2024 року. У ОСОБА_8 станом на 05.04.2024р.-03.05.2024р. були виявлені такі тілесні ушкодження, які не були характерні для самоушкодження, а саме: 
- закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, перфорації (розриву) правої барабанної перетинки в передньо-внутрішньму квадраті з розвитком післятравматичного правобічного перфоративного отиту з короткочасним зниженням слуху на праве вухо, з місцями прикладання травмуючої сили у виді синців – лобної ділянки голови зліва з поширенням на скроню зліва, перед вушної ділянки обличчя зліва, правої вушної мушлі по зовнішній та по внутрішній поверхні у верхній та середній третинах, правої та лівої завушної ділянки, з поширенням синця лівої завушної ділянки на задню поверхню лівої вушної мушлі, синця лівої вушної мушлі вздовж верхнє-заднього краю завитка, рваної рани нижньої губи на поверхні перехідної кайми справа від серединної лінії; могла утворитися від не менше ніж семи дій тупих твердих предметів як внаслідок ударів, так і при ударі об такі, якими з більшою ймовірністю могли бути кулаки рук сторонньої особи, в сукупності за своїм характером відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; 
- закритий перелом великого горбика правої плечової кістки, без зміщення уламку, ушкодження (відрив) верхньої суглобової губи, часткові ушкодження сухожилку надостного м`язу II ст., клювовидно-плечової, верхньої гленомеральної зв`язок І-ІІ ст., утворюються по непрямому механізму, що веде до надмірних рухів у плечовому суглобі та надмірного скорочення м`язів, серед таких причин може бути падіння на витягнуту руку, удар у плече, ривок рукою у спортсменів або ривок за руку, надмірні рухи рукою вище голови. Враховуючи наявність округлого синця по внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, який за формою міг утворитись від дії пальця кисті людини, в даному випадку травма вищевказаних структурних частин правого плечового суглобу, могла утворитись від різкого ривка за руку сторонньою особою; в сукупності за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але які за звичайним своїм перебігом спричиняють тривалий розлад здоров`я. Крім того, станом на 26.04.2024 року ОСОБА_8 продовжувала скаржитися на болі в правому плечовому суглобі, а станом на 02.05.2024 перелом великого горбика правої плечової кістки ще загоювався, а не був таким, що вже повністю загоївся;
- синець зовнішньої поверхні лівого плеча у верхній третині, синці з осадненням задньої поверхні правого та лівого ліктьових суглобів, осаднення тильної поверхні четвертого пальця правої кисті, синець правої лопаткової ділянки спини, садно міжлопаткової ділянки спини на рівні остистих відростків сьомого грудного та першого поперекових хребців, в сукупності та кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають скороминучі наслідки. Зокрема, синець зовнішньої поверхні лівого плеча у верхній третині та синець правої лопаткової ділянки спини могли утворитись від дії тупих твердих предметів як від удару такими предметами, так і при ударі об такі, що можливо як при ударі кулаком або ногою сторонньої особи, так і при падінні з висоти власного зросту та ударі об тупі тверді предмети. Синці з осадненнями задньої поверхні правого та лівого ліктьових суглобів, осаднення тильної поверхні четвертого пальця правої кисті могли утворитись від дії тупих твердих предметів, що діяли по дотичній, як від удару такими предметами, так і при ударі об такі, що можливо як при ударі ногами сторонньої особи, так і при падінні з висоти власного зросту та ударі об тупі тверді предмети з послідуючим зміщенням по них. Садно міжлопаткової ділянки спини на рівні остистих відростків сьомого грудного та першого поперекового хребців розміром 11x2,5см могло утворитись від дії тупого твердого предмету, що діяв по дотичній, як від удару таким предметом, так і при ударі об такий, що можливо як при ударі ногою сторонньої особи, так і при падінні з висоти власного зросту та ударі об тупий твердий предмет з подальшим зміщенням по ньому, також дане садно могло утворитись і при волочінні тіла потерпілої сторонньою особою.
Крім того, підкреслено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли виникнути у неї й за обставин, на які вказала ОСОБА_8 під час її допиту 24.05.2024 року, а саме при завданні ударів кулаками рук та ногами сторонньої особи, травма вищевказаних структурних частин правого плечового суглобу могла утворитися від різкого ривка за руку сторонньою особою, садно міжлопаткової ділянки могло утворитися при волочінні тіла потерпілої сторонньою особою (т.1, а.м.к.п.29-37);
- фотознімками, долученими до заяви про залучення ОСОБА_8 до кримінального провадження як потерпілої та до протоколу її допиту від 24.05.2024 року, на яких видно тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій руці, плечі, обличчі, пальцях правої руки, вушній раковині (т.1, а.м.к.п.44-48);
- протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_8 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного за письмовою згодою ОСОБА_6 від 12.11.2024 року. У ньому зазначено, що ОСОБА_8 добровільно погодилася продемонструвати події, які відбувалися в ніч з 04.04.2024 року на 05.04.2024 року за місцем її проживання, а саме: АДРЕСА_1 всередині житлового будинку, де вона проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 .
Надалі в приміщенні будинку, а саме в кухні 05.04.2024 року потерпіла продемонструвала, як близько 00.10 год. вона стояла поряд із раковиною, коли її чоловік ОСОБА_25 зайшов до кухні і спричинив їй тілесні ушкодження, а саме завдав удари долонями рук як правою, так і лівою по її обличчю та по голові, а саме потилицею вдарив об дерев`яну тумбочку, яка висить на стіні в кухні. Подальші дії, які відбувалися у кухні зафіксовані на камеру, здійснювалася безперервна відеозйомка. Далі потерпіла ОСОБА_8 показала, які події відбувалися у коридорі, а саме як ОСОБА_6 спричиняв їй тілесні ушкодження. Також побиття ОСОБА_8 відбувалося у спальній кімнаті, детальний огляд відображено на оптичному диску, що є додатком до протоколу слідчого експерименту. Зазначений відеофайл, що міститься на оптичному диску переглянутий судом за участю всіх учасників кримінального провадження під час судового розгляду (т.1, а.м.к.п.93-99);
- протоколом огляду предмету від 21.11.2024 року, в ході якого було оглянуто телефон марки «Самсунг» моделі А52, ІМЕІ НОМЕР_1 , який потерпіла ОСОБА_8 добровільно надала для огляду, де впапці « ОСОБА_26 » виявлене зображення обличчя потерпілої ОСОБА_8 зі слідами бурого кольору на губі, фотозображення датоване 05.04.2024 о 02.05 год. Також там же наявне фотозображення частини металопластикових дверей зі слідами бурого кольору, схожими на кров. Фото датоване 05.04.2024 року о 09:06 год (т.1, а.м.к.п.103-104);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи від 29.11.2024 року №135, де судово-медичним експертом ОСОБА_27 зазначено, що локалізація та характер виявлених ним тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 під час проведення судово-медичної експертизи за механізмом спричинення відповідають показанням, викладеним потерпілою під час проведення слідчого експерименту 12.11.2024 року (т.1, а.м.к.п.110-114).
Допитаний під час судового розгляду судовий експерт ОСОБА_27 суду підтвердив, що проводив судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_8 , яку доставив працівник поліції, від нього він отримав постанову про призначення судово-медичної експертизи, також йому були надані медичні картки потерпілої, висновок магнітно-резонансної томографії, рентгензнімки. Після ознайомлення із постановою слідчого, він відразу розпочав огляд потерпілої, який він зазвичай фіксує на диктофон, а потім переносить у висновок експерта, оскільки працює без медсестри. Під час складання висновку експерта зазначив час початку проведення експертизи з годинника на комп`ютері, розбіжність у часі складала близько 30 хв, тому уточнив, що експертиза була розпочата близько 15.30 - 15.40 год. Але без постанови слідчого він не міг проводити судово-медичну експертизу. Оскільки він не міг прочитати диск із дослідженням магнітно-резонансної томографії, в описах лікарів не було зазначено про лікувальні заходи стосовно перелому правої плечової кістки з 05.04.2024 до 02.05.2024 року, тому він утримався від встановлення тілесних ушкоджень у виді перелому правої скроневої кістки та перелому великого горбика правої плечової кістки без зміщення уламку.
Допитаний як свідок ОСОБА_28 показав суду, що дізнавач ОСОБА_29 вносив відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_8 до ЄРДР, після цього була створена група дізнавачів, до якої увійшов і він ОСОБА_28 , тому він мав право здійснювати дізнання без окремого доручення.
Після цього ним було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи, проведення якої доручено судово-медичному експерту ОСОБА_27 , копію якої разом із медичною документацією спрямовано експерту. Постанова про призначення судово-медичної експертизи не могла бути винесена до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки в ній вказується номер кримінального провадження, який генерується автоматично під час внесення відомостей до ЄРДР.
Картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 була спрямована КП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на адресу ВП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області на запит дізнавача. Ухвалою слідчого судді надавався тимчасовий доступ до медичних документів потерпілої ОСОБА_8 , проте медичні документи вже були надані на запит дізнавача, тому протокол тимчасового доступу до документів не складався. Потерпіла ОСОБА_8 також добровільно надавала медичні документи, обстеження, рентгенологічні знімки, які він супровідним листом надав судово-медичному експерту. Потерпіла ОСОБА_8 наполягала на спрямуванні всієї медичної документації відносно неї судово-медичному експерту, скарг з приводу надання картки стаціонарного хворого лікарнею не висловлювала.
Наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми, логічними, послідовними, узгоджуються між собою і поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника – адвоката ОСОБА_7 в апеляційних скаргах про невстановлення достатніх доказів для доведеності винуватості обвинуваченого та щодо істотного порушення вимог процесуального закону, які є аналогічними їх же твердженням у суді першої інстанції, який дав вичерпні та аргументовані відповіді на них, з чим погоджується й апеляційний суд.
Відтак, посилання сторони захисту в апеляційних скаргах на недопустимість доказів не заслуговують на увагу.
Вирішуючи на підставі ч.1 ст.87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати, яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведених в ст.87 КПК України, послатись на конкретний пункт цієї норми.
У разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд у кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства.
Саме виходячи з класифікації недопустимих доказів та критеріїв перевірки доказів на допустимість, суд першої інстанції оцінив доводи захисту та проаналізувавши всі досліджені у справі докази і надавши оцінку кожному з них у їх сукупності та взаємозв`язку, дотримуючись вимог ст.86, 87, 94 КПК України, дійшов обґрунтованого, на переконання колегії суддів, висновку про наявність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Приймаючи і погоджуючись з аргументацією суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що оскільки наведені у вироку докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать один одному, то суд першої інстанції правильно надав їм правову оцінку.
Доводи апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_8 щодо збільшеннярозміру моральної шкоди та обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про відмову в задоволені цивільного позову потерпілої про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч.1, п.п.1, 2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На переконання колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір моральної компенсації для потерпілої ОСОБА_8 в сумі 150 000 грн повною мірою відповідає принципам розумності, достатності, виваженості та справедливості з огляду на фізичні та моральні страждання, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій з боку відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_6 , а саме: фізичного болю та душевних страждань, змістом яких є тривалий розлад здоров`я через заподіяні їй тілесні ушкодження, що призвело до стаціонарного лікування потерпілої, приймання ліків, проходження обстежень, у її житті відбулися вимушені зміни звичного способу життя, її супроводжують тривожність та головні болі, вона змушена була залишити житловий будинок, в якому тривалий час проживала, через страх за життя, повторення відносно неї домашнього насильства з боку колишнього чоловіка.
Усі ці відомості об`єктивно відображені в матеріалах кримінального провадження, зокрема, підтверджені наданими потерпілою медичними документами, проведеними судово-медичними експертизами.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 вирішений судом відповідно до вимог цивільного і кримінального процесуального законодавства.
Водночас колегія суддів уважає, що доводи апеляційних скарг прокурора та частково потерпілої є слушними та обґрунтованими в частині призначеного покарання.
Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, суд повинен виходити з усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.
У силу вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На думку колегії суддів, зазначені вимоги місцевим судом не були дотримані повною мірою.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції послався на те, що той раніше несудимий, є особою з інвалідністю 2-ї групи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на час учинення кримінального правопорушення був одружений, за місцем роботи характеризується позитивно.
Обставинами, що обтяжують покарання, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо своєї дружини та особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Водночас місцевий суд зазначив, що ОСОБА_6 вину у вчиненому не визнав, не вибачився перед потерпілою, не відшкодував їй моральну шкоду, що свідчить про відсутність критичного ставлення до скоєного, неусвідомлення в повному обсязі своєї провини та протиправної поведінки
Відтак, призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, якого зовсім не обґрунтував, про можливість його виправлення без відбування покарання та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню. 
Зокрема, місцевим судом не повною мірою враховано, що ОСОБА_6 вину не визнав, не розкаявся, не бажає виправити ситуацію, моральну шкоду не відшкодував, умисно вчинив кримінальне правопорушення. передбачене ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. Санкцією наведеного Закону про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Отже, призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України не можна визнати обґрунтованим, у зв`язку з чим суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував норму закону, яка не підлягала застосуванню, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість покарання.
З огляду на викладене, призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України в даному випадку не буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до усталеної судової практики особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обставин, що пом`якшують покарання, апеляційним судом не встановлено.
Обставини, що обтяжують покарання, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо своєї дружини та особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, ухвалюючи свій вирок, колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення (заподіяння численних ударів потерпілій) та його наслідки, відомості про особу винного, які місцевий суд хоча й навів, але належно не врахував.
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді реального позбавлення волі. 
Саме таке покарання за своїм видом і розміром відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, та повною мірою відповідатиме меті покарання, визначеній у ст.50 КК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8  задовольнити частково.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок  ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок.
ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_6 .
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
На вирок може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_1     ОСОБА_2    ОСОБА_3