ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р.
м. Київ
Справа № 911/3100/25 

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопідйом" (61100, Харківська обл., місто Харків, вул. Л. Каденюка, будинок 14, корпус А, квартира 70, ЄДРПОУ 37094529)
до Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" (08300, Київська обл., місто Бориспіль, вулиця Запорізька, будинок 16, ЄДРПОУ 05408059)
про стягнення 1063567,10 грн,
за участю представників:
позивача: Бігдан Олексій Антонович, Саркісов Роман Сергійович;
відповідача: не з`явилися, 

ВСТАНОВИВ
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопідйом" до Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" про стягнення 1063567,10 грн заборгованості за Договором оренди обладнання №REN/ZHS-0413 від 01.10.2024.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач, як орендар, порушив умови Договору оренди, оскільки не забезпечив належне та безпечне використання орендованого обладнання і не повернув його у технічно справному стані, внаслідок чого обладнання було знищене пожежею під час перебування у користуванні відповідача. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки, інфляційні втрати та 3% річних.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.10.2025, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи вирішено судом здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 27.10.2025, встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов.
Через систему “Електронний суд” 17.10.2025 від Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2025 відкладено розгляд справи на 17.11.2025.
Через систему “Електронний суд” 07.11.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопідйом" надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечував проти доводів викладених у відзив на позов, просив задовольнити позовні вимоги повністю.
Через систему “Електронний суд” 14.11.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопідйом" надійшло клопотання про виклик експерта.
У судовому засіданні 17.11.2025, заслухавши клопотання позивача про виклик експерта, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки заявником не було надано конкретних питань, які передбачається поставити експерту, що позбавляє суд можливості оцінити доцільність такого виклику та межі необхідних пояснень.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2025 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.12.2025 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.12.2025, а ухвалою суду від 09.12.2025 оголошено перерву у судовому засіданні на стадії дослідження доказів по суті на 23.12.2025.
В судовому засіданні 23.12.2025 представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений.
Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін.
01.10.2024 між ТО «Технопідйом» (Орендодавець) та ПАТ «Бориспільський комбінат будівельних матеріалів» (Орендар) було укладено договір оренди обладнання №REN/ZHS-0413, за умовами якого:
- Орендодавець передає, Орендар приймає в тимчасове оплатне користування, будівельне та інше обладнання, яке є об`єктом власності Орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору. Найменування обладнання, яке передається Орендарю за цим договором, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності) зазначаються в Акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору. Акт прийому-передачі підписується сторонами цього договору та є документом, який свідчить про факт і дату передачі обладнання Орендарю, відновну вартість переданого в оренду обладнання, ціну оренди (орендну плату), строк оренди обладнання, - містить інші умови, які Орендодавець вважає необхідними для забезпечення своїх майнових прав при використанні орендованого за цим договором обладнання (п. 1.1, 1.2);
- Орендар використовує орендоване за цим договором обладнання за його технічним призначенням визначеним виробником - проведення будівельних, монтажних, ремонтних робіт та інше. Орендар зобов`язується використовувати орендоване за цим договором обладнання згідно технічних умов його експлуатації, нормативних вимог безпеки праці, норм законодавства України, положень цього договору (п. 2.1, 2.2);
- за цим договором Орендар має право отримати за згодою Орендодавця одну, або декілька одиниць обладнання протягом строку дії договору. У зв`язку з наведеним, дата підписання договору та дата підписання Акту прийому-передачі на кожну одиницю обладнання можуть не співпадати. При передачі Орендарю кожної одиниці обладнання за цим договором сторони підписують Акт прийому-передачі, який містить наступні необхідні умови: дата підписання Акту, яка засвідчує дату передачі конкретної одиниці обладнання Орендарю та дату початку нарахування орендної плати; назва обладнання та його опис, відновну вартість переданого в оренду обладнання; орендну плату; строк оренди обладнання, інші умови, які сторони вважають необхідними при підписанні Акту. З моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі конкретної одиниці обладнання, для них набувають чинності всі умови вказаного договору, а також умови, які викладені в Акті прийому-передачі. Обладнання вважається таким що знаходиться в орендному користуванні Орендаря з моменту прийняття за Актом прийому-передачі до моменту підписання Акту повернення обладнання Орендодавцю або розторгнення договору (в тому числі шляхом відмови від договору у випадках встановлених договором або законодавством) (3.1., 3.2., 3.3.);
- Орендодавець передає Орендарю обладнання на своєму складі в технічно робочому (справному) стані, попередивши про всі особливі властивості обладнання. Орендар (його належний представник) зобов`язаний у присутності Орендодавця пересвідчитися у справності обладнання, яке передається йому в оренду, а також особливостях його роботи, та застосування, і після цього підписати Акт прийому-передачі обладнання. Підписання належним представником Орендаря Акту прийому-передачі обладнання засвідчує: факт передачі Орендодавцем технічно справного обладнання; факт ознайомлення Орендаря із всіма особливими властивостями роботи обладнання; а також факт проведення інструктажу з використання обладнання в роботі та правил безпеки при його застосуванні. (3.6);
- Орендар за цим договором зобов`язаний, зокрема: використовувати орендоване обладнання згідно його призначенню, здійснювати користування належним чином, яке виключає його пошкодження, або знос понад нормативний; забезпечити експлуатацію обладнання кваліфікованим персоналом; нести ризик випадкової загибелі обладнання, його знищення, зникнення; терміново (на протязі 24 годин) повідомити телефоном/факсом та в подальшому ( на протязі 2-х робочих днів) письмово повідомити Орендодавця про пошкодження, втрату (викрадення), завдання іншої шкоди орендованому Обладнанню або його комплектуючих та оплатити оренду цього Обладнання до моменту письмового повідомлення. Вжити необхідні заходи по оформленню події та зменшенню можливих збитків (викликати міліцію, пожежних, отримати письмові пояснення робітників, свідків, охоронців та ін.) (п. 8.1.);
- за цим договором Орендар несе наступну відповідальність, зокрема: у випадку пошкодження, втрати (викрадення) орендованого за Договором Обладнання чи його деталей Орендар зобов`язаний оплатити вартість Обладнання та його деталей, втрачених під час оренди, на основі додатково виставленого рахунку Орендодавцем і у відповідності з діючими ринковими цінами виробника цього обладнання (деталей) на нове обладнання (деталі) на умовах поставки DDP - Харків (автомобільний транспорт), а також оплачує всі витрати, пов`язані з ремонтними роботами, придбанням нового обладнання, або відшкодовує втрачене Обладнання ідентичним, яке придбає сам Орендар у безспірному порядку. Відшкодування відбувається протягом десяти днів від дати події на підставі виставленого рахунку Орендодавця (п. 9.1.4).
03.10.2024 сторони підписали акт №АПТ-1024-0001 приймання-передачі техніки, відповідно до якого підіймач ножицевий HAULOTTE COMPACT 12DX VIN CD702118 (далі – Обладнання) було передано відповідачу у технічно справному стані, що випливає зі змісту вказаного акта. 
15.10.2024 на об`єкті відповідача сталася пожежа, унаслідок якої орендоване обладнання зазнало значних пошкоджень. Про вказану подію відповідач листом від 16.10.2024 повідомив позивача. Факт пожежі підтверджується актом Головного управління ДСНС України у Київській області від 15.10.2024.
29.10.2024 представниками сторін складено акт технічного огляду обладнання, відповідно до якого встановлено знищення внаслідок пожежі моторного відсіку, гідравлічної, паливної та електричної систем підіймача, двигуна в зборі, двох коліс та інших вузлів, що унеможливлює подальшу експлуатацію обладнання. 
12.11.2024 пошкоджене обладнання було повернуте позивачу, що підтверджується актом повернення техніки.
З метою встановлення причин пожежі позивачем було ініційовано проведення судової пожежно-технічної експертизи в КНДІСЕ. Відповідно до висновку експерта № 10682/24-46 від 19.03.2025 осередок пожежі, яка відбулась 15.10.2024 знаходився у районі паливного баку підіймача. При цьому експертом встановлено, що аварійні процеси у системах підіймача не були причиною займання, а джерелом пожежі була дія стороннього потужного джерела теплової енергії, ймовірно іскор або часток розплавленого металу, що виникли під час проведення електрозварювальних робіт. Також зафіксовано наявність на платформі підіймача ознак виконання електрозварювальних робіт.
Таким чином, за твердженням позивача, пожежа та подальше знищення обладнання не пов`язані з технічним станом чи недоліками підіймача, а стали наслідком неналежної експлуатації обладнання відповідачем та порушення ним правил пожежної безпеки.
Відповідно до умов Договору Орендар зобов`язаний повернути обладнання у технічно справному стані з урахуванням нормального зносу, використовувати його за призначенням, нести ризик випадкової загибелі або пошкодження обладнання та у разі його пошкодження відшкодувати вартість обладнання і всі витрати, пов`язані з його відновленням або придбанням нового.
Для визначення розміру завданих збитків позивач звернувся до ТОВ «Український центр судових експертиз», яким проведено транспортно-товарознавчу експертизу. Згідно з висновком експерта №1-14-08 від 14.08.2025, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок пожежі, становить 896236,10 грн.
Крім того, позивач стверджує, що поніс витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 38718,40 грн.
Позивач вважає, що відповідач, порушивши умови Договору та вимоги законодавства щодо належного користування орендованим майном, допустив пошкодження переданого в оренду обладнання, чим завдав позивачу збитків. 
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання щодо відшкодування шкоди позивач нарахував інфляційні втрати у розмірі 103067,15 грн та 3% річних у розмірі 25545,45 грн відповідно до ст. 625 ЦК України.
З урахуванням вартості пошкодженого обладнання, понесених додаткових витрат, інфляційних втрат та 3% річних, загальна сума збитків, що на думку позивача підлягають стягненню з відповідача, за розрахунком позивача, становить 1063567,10 грн, що стало підставою для звернувся з даним позовом до суду.
Відповідач заперечує проти доводів позивача, викладених у позовній заяві, оскільки з його позиції вони є безпідставними, необґрунтованими.
Відповідач підтверджує факт укладення з позивачем Договору оренди та передачу йому у користування підіймача ножицевого HAULOTTE COMPACT 12DX VIN CD702118 згідно з актом приймання-передачі від 03.10.2024. 
Разом з тим, відповідач зазначає, що 15.10.2024 на території підприємства сталася пожежа, що підтверджується актом органів ДСНС, яким імовірною причиною загорання визначено коротке замикання (несправність електричного обладнання) підіймача.
За твердженням відповідача, ним було належним чином виконано умови договору щодо повідомлення Орендодавця про настання пожежі, забезпечення збереження пошкодженого обладнання та участі у складанні акту технічного огляду. При цьому відповідач вказує, що під час передачі підіймача позивач був повідомлений про заплановане використання обладнання для виконання зварювальних робіт на висоті, однак Орендодавець не забороняв такі роботи та не надавав спеціальних застережень щодо необхідності додаткового захисту моторного відсіку.
Відповідач наголошує, що роботи із використанням підіймача здійснювалися кваліфікованими працівниками з дотриманням правил охорони праці та техніки безпеки. При цьому безпосередньо у день пожежі зварювальні роботи не проводилися, виконувалися лише підготовчі операції, а загорання, з урахуванням висоти виконання робіт, не могло бути спричинене зварювальними роботами.
Відповідач також вказує на можливу наявність прихованих недоліків у технічному стані підіймача, зокрема на те, що перед початком експлуатації корпус підіймача не був належним чином очищений від залишків мастила, що могло вплинути на виникнення пожежі, та зазначає, що йому достеменно невідомо, чи було проведено належне технічне обслуговування обладнання позивачем після його використання на інших об`єктах.
Окремо Відповідач наголошує, що навіть з урахуванням факту виконання зварювальних робіт на об`єкті, такі роботи здійснювалися на робочій платформі підіймача на висоті близько 11 метрів над землею, тоді як моторний відсік та паливна система підіймача розміщені у нижній частині конструкції, що, на переконання Відповідача, фізично унеможливлює потрапляння іскор чи розплавленого металу до моторного відсіку.
Відповідач зазначає, що безпосередньо у день виникнення пожежі – 15.10.2024 – зварювальні роботи не проводилися, виконувалися лише підготовчі операції (зачистка, різка металу, заміри), а отже, займання не могло бути спричинене проведенням вогневих робіт.
Відповідач звертає увагу на наявність істотних розбіжностей між наданими сторонами висновками експертів щодо причин пожежі, а також посилається на положення статей 617, 610 ЦК України та Закону України «Про торгово-промислові палати», обґрунтовуючи, що пожежа є обставиною непереборної сили (форс-мажором), яка виключає його цивільно-правову відповідальність за пошкодження орендованого майна.
Таким чином, відповідач вважає безпідставними твердження позивача та експертного висновку щодо причинно-наслідкового зв`язку між проведенням зварювальних робіт та виникненням пожежі, і наполягає на тому, що загорання сталося з незалежних від нього причин, пов`язаних із технічною несправністю електрообладнання підіймача.
У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що наведені у відзиві твердження не лише не спростовують позовних вимог, а навпаки — додатково підтверджують порушення ПрАТ «БКБМ» умов договору оренди та вимог пожежної безпеки під час експлуатації орендованого підіймача.
Позивач вказує, що акт ДСНС від 15.10.2024 не встановлює достеменної причини пожежі, оскільки містить лише імовірне припущення про коротке замикання, сформоване зі слів працівників відповідача, а тому не може розглядатися як належний доказ відсутності вини відповідача.
Позивач наголошує, що з пояснень самого відповідача вбачається факт проведення зварювальних та підготовчих (різка металу) робіт на підіймачі без належного захисту моторного відсіку, що є прямим порушенням Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС від 30.12.2014 №1417, та свідчить про неналежну експлуатацію орендованого обладнання.
ТОВ «Технопідйом» зазначає, що підписання відповідачем акта приймання-передачі підтверджує передачу технічно справного підіймача та спростовує твердження про наявність будь-яких прихованих чи видимих недоліків. За період фактичної експлуатації підіймач працював без зауважень, що додатково свідчить про відсутність його технічної несправності.
Позивач вказує, що відповідачем не оформлювався наряд-допуск на виконання тимчасових вогневих робіт, не забезпечувався належний пожежний контроль та не підтверджено належну кваліфікацію працівників, які здійснювали роботи на підіймачі, що свідчить про системне порушення правил безпечної експлуатації обладнання.
Крім того, позивач наводить детальний аналіз та обґрунтовано спростовує альтернативний експертний висновок, поданий Відповідачем, вказуючи на його внутрішні суперечності, методичні порушення, формальний характер дослідження та покладення висновків виключно на пояснення зацікавлених осіб. Натомість висновок судової пожежно-технічної експертизи №10682/24-46 від 19.03.2025 підтверджує, що причиною пожежі є дія зовнішнього джерела теплової енергії, найбільш імовірно — іскри та частки розплавленого металу, утворені під час проведення зварювальних робіт.
Позивач також спростовує доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин, зазначаючи, що сертифікат Торгово-промислової палати України не надано, а пожежа за встановлених порушень правил експлуатації не може вважатися надзвичайною та невідворотною подією.
З урахуванням викладеного, позивач наполягає, що ним доведено всі елементи складу цивільного правопорушення, а саме: протиправну поведінку відповідача, настання шкоди у вигляді пошкодження підіймача, наявність причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою, а також презюмовану та фактично підтверджену вину відповідача, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив повідомив про категоричну незгоду з викладеними у ній доводами та зазначив, що наданий позивачем експертний висновок не відповідає дійсності і не може бути покладений в основу судового рішення.

Висновки господарського суду.
В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ст. 617 ЦК України).
Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Зі змісту ст. 623 ЦК України вбачається, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.
У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб`єкт та об`єкт правопорушення, а також суб`єктивна та об`єктивна сторони.
Суб`єктом цивільного правопорушення є боржник, а об`єктом правопорушення зобов`язальні правовідносини кредитора та боржника, між тим суб`єктивну сторону становить вина боржника, а об`єктивну протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов`язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, при цьому розмір збитків має довести кредитор, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів звільняє боржника від відповідальності.
Таким чином, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.
За змістом ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Як передбачено ст. 767 ЦК України, наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час володіння та/або користування нею.
В силу частин 1, 2 ст. 773 ЦК України наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що між сторонами укладено договір оренди обладнання № REN/ZHS-0413 від 01.10.2024, за яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування підіймач ножицевий HAULOTTE COMPACT 12DX VIN CD702118 у технічно справному стані, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.10.2024. 
Відповідач, підписавши вказаний акт, підтвердив справність обладнання, факт проведення інструктажу та ознайомлення з правилами безпечної експлуатації.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 8.1, 9.1.4 Договору, а також статей 759, 760, 767, 773 ЦК України, Орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно за призначенням, дотримуючись вимог безпеки, нести ризик його випадкової загибелі чи пошкодження та у разі пошкодження – відшкодувати вартість майна і всі пов`язані з цим витрати.
Суд зазначає, що з моменту підписання акта приймання-передачі орендоване обладнання перебувало у володінні та користуванні відповідача, а отже саме відповідач ніс повну майнову відповідальність за його збереження, технічний стан та безпечну експлуатацію. Передача обладнання у технічно справному стані та прийняття його відповідачем без зауважень виключає покладення ризиків його пошкодження на Орендодавця та означає, що всі негативні наслідки, пов`язані з пошкодженням майна в період оренди, покладаються саме на відповідача.
Матеріалами справи підтверджено, що 15.10.2024 на об`єкті відповідача сталася пожежа, внаслідок якої орендоване обладнання зазнало істотних пошкоджень, що унеможливлюють його подальшу експлуатацію. 
Суд бере до уваги, що доводи відповідача щодо можливих прихованих недоліків орендованого обладнання носять характер припущений і не підтверджені жодними належними доказами, тоді як підписанням акта приймання-передачі відповідач засвідчив передачу йому технічно справного обладнання.
Наданий відповідачем експертний висновок не підтверджує відсутності його вини та не враховує реальних обставин використання обладнання, оскільки ґрунтується переважно на поясненнях представників самого відповідача, не містить аналізу умов проведення вогневих робіт та не дає оцінки дотриманню правил пожежної безпеки під час експлуатації підіймача. 
Суд звертає увагу на те, що відповідач, як Орендар, не забезпечив належного збереження орендованого майна та не вжив усіх передбачених договором і законодавством заходів для запобігання його пошкодженню. Хоча відповідачем надано наряд-допуск на виконання вогневих робіт на період з 14.10.2024 по 18.10.2024, матеріалами справи не підтверджено, що у день виникнення пожежі – 15.10.2024 – були фактично виконані всі передбачені правилами та таким нарядом заходи пожежної безпеки. Зокрема, відсутні докази наявності та використання первинних засобів пожежогасіння безпосередньо на робочому місці, а також вжиття заходів щодо захисту моторного та паливного відсіків обладнання від потрапляння іскор та часток розплавленого металу. Надані відповідачем журнали реєстрації інструктажів з охорони праці та пожежної безпеки фіксують лише факт проведення інструктажів та самі по собі не підтверджують реальне дотримання вимог безпеки і належну організацію робіт у день виникнення пожежі. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач фактично не здійснив усіх належних та достатніх дій для належного користування і збереження орендованого обладнання, чим порушив умови Договору та несе повну відповідальність за завдану шкоду.
Крім того, відповідачем не доведено, що у процесі експлуатації обладнання було забезпечено належний контроль за дотриманням пожежної безпеки та усуненням потенційно небезпечних факторів. Сукупність установлених у справі обставин свідчить про неналежну експлуатацію орендованого обладнання, порушення умов Договору оренди та вимог правил пожежної безпеки, що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням шкоди у вигляді пошкодження підіймача.
Суд також враховує, що матеріалами справи не підтверджено настання пожежі внаслідок обстрілів або інших воєнних дій, пов`язаних зі збройною агресією рф проти України. Посилання Відповідача на форс-мажорні обставини суд визнає безпідставними, оскільки ним не надано сертифіката Торгово-промислової палати України, а сама пожежа за встановлених судом обставин виникла внаслідок неналежної експлуатації орендованого обладнання, що виключає її кваліфікацію як обставини непереборної сили у розумінні статті 617 ЦК України та Закону України «Про торгово-промислові палати».
Таким чином, судом встановлено наявність: протиправної поведінки відповідача (неналежної експлуатації обладнання з порушенням правил пожежної безпеки); шкоди у вигляді знищення орендованого майна; причинного зв`язку між такою поведінкою та завданою шкодою; а також вини відповідача, яка презюмується та не спростована належними доказами.
Розмір завданих збитків підтверджується висновком транспортно-товарознавчої експертизи ТОВ «Український центр судових експертиз» №1-14-08 від 14.08.2025 та складає 896236,10 грн. 
Принагідно суд акцентує увагу на тому, що визначаючи розмір збитків експерт у висновку транспортно-товарознавчої експертизи №1-14-08 від 14.08.2025 констатував на 4 сторінці висновку, що "Підіймач, як майно знищений повністю" у зв`язку з чим "відновлення підіймача відповідно до технічних умов заводу-виробника неможливо".
Суд, вирішуючи питання відшкодування витрат на проведення експертних досліджень, виходить із принципу необхідності та доцільності таких витрат для захисту порушеного права. Так, витрати у розмірі 16000 грн на проведення транспортно-товарознавчої експертизи, якою було визначено вартість матеріальних збитків, суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню, оскільки саме вказаний висновок був необхідним для встановлення розміру шкоди, завданої знищенням орендованого обладнання, і без його отримання позивач був позбавлений можливості належним чином сформувати та обґрунтувати свої позовні вимоги.
Водночас суд дійшов висновку, що витрати у розмірі 22718,40 грн на проведення іншого експертного дослідження не є такими, що перебувають у прямому причинному зв`язку з відновленням порушеного права позивача та не були об`єктивно необхідними, оскільки відповідно до умов договору та положень цивільного законодавства саме відповідач несе повний ризик випадкової загибелі та пошкодження переданого йому майна. За таких обставин встановлення додаткових технічних причин пошкодження обладнання не впливало на обсяг відповідальності відповідача та не було вирішальним для визначення його обов`язку відшкодувати шкоду, у зв`язку з чим понесення зазначених витрат суд визнає недоцільним.
Щодо заявлених інфляційних втрат у розмірі 103067,15 грн та 3% річних у розмірі 25545,45 грн за загальний період з 15.10.2024 по 01.10.2025.
Суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як убачається з матеріалів справи, нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено позивачем з моменту настання події — 15.10.2024, тобто з дати виникнення шкоди. Водночас, матеріалами справи не підтверджено факту пред`явлення відповідачу письмової вимоги (претензії) про відшкодування шкоди, визначення конкретного розміру грошового зобов`язання та встановлення строку його виконання до звернення до суду.
За правовою позицією Верховного Суду, відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, настає виключно у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто після настання строку його виконання, визначеного договором або законом, або після пред`явлення кредитором вимоги з визначенням такого строку. До моменту визначення суми грошового зобов`язання та встановлення строку його виконання прострочення як юридичний факт відсутнє.
Таким чином, до подання позивачем позовної заяви відсутні підстави вважати Відповідача таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак правові підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні зазначених вимог суд відмовляє повністю.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відтак, суд приймає рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопідйом" 912236,10 грн збитків.(896236,10 грн, як вартість знищеного майна згідно експертного висновку + 16000 грн, як витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи).
Судові витрати зі сплати судового збору, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, суд покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 10946,83 грн.
В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" (08300, Київська обл., місто Бориспіль, вулиця Запорізька, будинок 16, ЄДРПОУ 05408059) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопідйом" (61100, Харківська обл., місто Харків, вул. Л. Каденюка, будинок 14, корпус А, квартира 70, ЄДРПОУ 37094529) 912236,10 грн збитків та 10946,83 грн витрат зі сплати судового збору.
В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 07.01.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз