Справа № 347/2560/25 
Провадження № 33/4808/112/26 
Категорія ч. 1 ст. 172-7 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції ДРАЧ Д. С. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглядаючи апеляційну скаргу прокурора Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області Чаваги Ганни Геннадіївни на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв`язку із звільненням його від адміністративної відповідальності згідно ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення та оголошенням йому зауваження.
Не погодившись з таким рішенням, прокурор Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області Чавага Г.Г. подала апеляційну скаргу.
Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги враховую наступне.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (пункт 22), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Постанову оскаржено прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області Чавагою Г.Г.
Відповідно, прокурор Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області Чавага Г.Г., за своїм процесуальним статусом, не є суб`єктом, якому у справах про адміністративні правопорушення надано право на оскарження постанови судді суду першої інстанції.
Перелік осіб, що мають право на оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, є вичерпним. 
За таких обставин, доходжу висновку про відсутність у прокурора Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області Чаваги Г.Г. права на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з додатками прокурора Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області Чаваги Ганни Геннадіївни на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року - повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло