КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 366/1485/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15746/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                      
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою  представника ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Слободян Н.П.,-
 
   встановив:
 
У травні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 4937638 у розмірі                         21 140 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 жовтня 2023 року між ТОВ                    «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 4937638. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначало, що відповідачем порушені умови вказаного договору позики, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №4937638 від 25 жовтня 2023 року у розмірі 21 140 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16140 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі                          3 028 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача про стягнення  ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 25 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 4937638, сума - 5 000 грн 00 коп.
Згідно пп. 1.1. договору кредитні кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу ( НОМЕР_1 ).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року.
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 11 квітня 2024 року та реєстру боржників № 23, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 21 140 грн 00 коп.
Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило, що  ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погасив. Враховуючи укладений договір факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 21 140 грн 00 коп.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало: договір позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року; розрахунок заборгованості; договір факторингу №  14/06/21 від 14 червня                    2021 року; додаткові угоди до договору факторингу; акт прийому-передачі реєстру боржників від 11 квітня 2024 року; реєстру боржників № 23; лист АТ КБ «Приватбанк» щодо рахунків ОСОБА_1 .
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у  письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за  допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у  випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв                                   інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиціїукласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)                 (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Встановлено, що договір позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів, вказано номер телефону та електронну пошту ОСОБА_1 .
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або                                  смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не було б укладено.
Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1  (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надано. 
Колегія суддів звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Відтак, підписання відповідачем договору позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 рокупідтверджено належними та допустимими доказами.
Зміст договору позики свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в договорі вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між первісним кредитором та відповідачем.
Так, згідно пп. 1.1. договору кредитні кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу ( НОМЕР_1 ).
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 21 травня             2025 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» докази, які становлять банківську таємницю: 1. інформацію щодо наявності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) карткових рахунків у банку станом на 25 жовтня                    2023 року; 2. інформацію про те, чи була емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжна картка № НОМЕР_1 ; 3. виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів по платіжній картці                        № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 25 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2023 року з відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; 4. інформацію щодо номера телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 25 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2023 року; 5. чи знаходився мобільний номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).
До матеріалів справи долучено лист АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250527/86832-БТ від 04 червня 2025 року, згідно якого на ім'я ОСОБА_1 емітовано картку №  НОМЕР_1 , фінансовий номер телефону - НОМЕР_3 . До листа долучено виписку по банківському рахунку, з якого вбачається, що за період з 25 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 користувався наданими йому кредитними коштами.
Наданий позивачем інформаційний лист АТ КБ «Приватбанк» у сукупності з іншими доказами, такими як укладений договір позики та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу. 
Так, застосований кредитором підхід при складанні розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитом не суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. 
Розрахунок, наданий позивачем, відповідачем не спростований.
Відтак, колегія суддів вважає доведеним факт отримання  ОСОБА_1  кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп. за договором позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року, проте не виконав взяті на себе зобов'язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, кошти не повернув.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1  на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 21 140 грн 00 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що до позивача від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року, оскільки відступлення права вимоги може здійснюватись лише щодо дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Так,  для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Судом встановлено, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу.
У п. 1.2 договору факторингу зазначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників.
Враховуючи положення договору факторингу, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача, оскільки підписання реєстру права вимоги № 23 відбулося 11 квітня 2024 року, тобто після укладення договору позики №4937638 від 25 жовтня 2023 року.
Копії договору факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Враховуючи вищевикладене, посилання представника ОСОБА_1 на те, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги до відповідача за договором позики  є необгрунтованим, оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у передбаченому законом порядку відповідно до укладеного договору факторингу, на виконання яких підписано реєстр передачі прав вимог до боржників, набуло право вимоги до відповідача за договором позики укладеним із первісним кредитором.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем неправомірно нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, колегія суддів оцінює критично, оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі                              21 140 грн 00 коп., право вимоги яких позивач набув згідно реєстру боржників                 № 23. Додаткових нарахувань заборгованості ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалось.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 липня 2025 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-   
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 липня                2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
 
Повний текст складено 11 грудня 2025 року.

 

Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

Судді:                                                                                                            С.Г. Музичко

                                                                                                                          Л.П. Сушко