ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року	Львів	Справа № 301/2878/25 пров. № А/857/55759/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,
за участю секретаря судового засідання: Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2025 року, головуючий суддя – Пітерських М.О., ухвалене у м. Іршава, повний текст якого складено 18.11.2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просила скасувати постанову №786/1 від 10 жовтня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідач порушив приписи ст. 268, 278, 280 КУпАП, вимоги Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року №3, оскільки позбавив позивачку всіх законних прав під час розгляду справи, не перевірив, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна позивачка в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Матеріали справи не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП. Зокрема, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також при розгляді справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності були порушені її права, в тому числі право на захист, що є безумовної підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково; постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №786/1 від 10 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення штрафу в сумі 34000 грн. – скасовано, а справу про адміністративне правопорушення повернути на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою оспорювану постанову по справі про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі закрити.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що саме вона вчинила інкриміноване правопорушення, протокол складено з суттєвими порушеннями, постанова не містить необхідної конкретики для встановлення складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до оскаржуваної постанови №786/1 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 10.10.2025 року, згідно розпорядження голови Хустської РДА від 03.09.2025 року № 10-РК, Зарічанську сільську раду зобов`язано у вересні 2025 року забезпечити призов 22 військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Однак згідно відомостей, наданих ІНФОРМАЦІЯ_3 , вищевказане розпорядження не виконано, - при запланованій кількості забезпечити оповіщення та прибуття військовозобов`язаних у кількості 22 чоловік, забезпечено прибуття та з них призвано - 0. Вказані дії свідчать про порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Організація військового обліку, виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 та розпоряджень голови Хустської РВА в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників.
У зв`язку з невиконанням Зарічанською сільською радою розпорядження голови Хустської РДА від 03.09.2025 року № 10-РК, громадянка ОСОБА_1 , як голова Зарічанської сільської ради, здійснила порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Враховуючи, що громадянка ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП, на громадянку ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 34000 грн.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови від 10.10.2025 року не було дотримано вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року №3, а також не було дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за результатом її розгляду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Зі змісту статті 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною першою статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-2 КУпАП).
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.02.2020 року по справі № 205/7145/16-а(2а/205/27/17), що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Матеріалами справи підтверджено, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 .
На час розгляду справи про адміністративне правопорушення – 10.10.2025 року ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що істотно вплинуло на фактичну можливість позивачки реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права з метою всебічного з`ясування обставин справи. Аналогічні обставини мали місце і під час складання 08.10.2025 року протоколу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин позивач була позбавлена можливості надати свої пояснення та заперечення щодо обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а також скористатися правом на захист, що призвело до порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про необхідність надіслати справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи про адміністративне правопорушення з дотриманням прав позивача передбачених ст.268 КУпАП та вимог ст. 277-2 КУпАП, через що позовні вимоги частково є підставними та обґрунтованими.
Викладені апелянтом в поданій апеляційній скарзі обставини щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення буде досліджуватись відповідачем під час нового розгляду справи про адміністративне правопорушення, де вона з метою захисту порушених прав зможе надати свої пояснення, та за наслідками її розгляду відповідач прийме обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2025 року у справі №301/2878/25 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	

Повний текст постанови складено 29.01.2026 року.