Кагарлицький районний суд Київської області 
_____________________________________________________________________________
14.01.2026 	Справа №: 368/1840/25	

провадження 3/368/35/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2026 року м.Кагарлик	  	

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Кириченко В.І. розглянувши справу яка надійшла від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя - АДРЕСА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України,-
встановив :
ОСОБА_1 , 19.10.2025 р. о 16 годині 30 хвилин на а/д Кагарлик-Ржищів, очисні споруди ПрАТ «Кагма» керував автомобілем Вольксваген д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння і мав явні ознаками алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою газоаналізатора Драгер, номер тесту 795 від 19.10.2025, результат 0,41 проміле., чим порушив п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав і дав пояснення , що 19.10.2025 р. о 16 годині 30 хвилин на а/д Кагарлик-Ржищів, очисні споруди ПрАТ «Кагма» не керував автомобілем Вольксваген д.н.з. НОМЕР_1 , а на його прохання вказаним автомобілем керував сусід ОСОБА_2 . Але після його сварки з невідомим йому водієм ОСОБА_2 не зміг завести автомобіль і пішов по інший акумулятор. Потім приїхав поліцейський який сказав, що відчуває запах алкоголю з порожнини рота, але він в цей день алкогольні напої не вживав. На вимогу поліцейського він пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння який показав результат 0,4 проміле. Після перерви в судове засідання не з`явився, його захисник – адвокат Клапчук Ф.П. подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення та мотивував наступним. 
Належні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні, а тому провадження щодо нього підлягає закриттю.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп 'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортнім засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп ’яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
П. 2.9 ГІДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обоє 'язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп 'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Вольксваген д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння 19.10.2025 р. о 16 годині 30 хвилин на а/д Кагарлик-Ржищів.
Втім, вказана обставина не підтверджується матеріалами справи.
Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем Вольксваген д.н.з. НОМЕР_2 , тобто виконував функції водія.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Однак, безпосередньо перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не виконував функцій водія та протилежне не підтверджується матеріалами справи. Тобто ОСОБА_1 не був учасником дорожнього руху на момент проходження ним огляду на стан сп`яніння та його не може бути притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 1-3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»), ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп ’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп ’яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп ’яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп 'яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Виявлення однієї або декількох наведених вище ознак є підставою для проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Поліцейський зобов`язаний повідомити водію виявлені в нього ознаки стану алкогольного сп`яніння перед роз`ясненням порядку проходженням огляду та його безпосереднім проведенням.
Втім, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, які ознаки алкогольного сп`яніння були нібито виявлені в ОСОБА_1 , оскільки їхній перелік у протоколі взагалі відсутній.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення не містить переліку ознак стану алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , а в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за викладених у протоколі обставин. Таким чином, юридичні та фактичні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабул адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинуваченні самостійно відшукуючи докази винуватості особи.
Зважаючи на специфіку розгляду цієї категорії справ, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за наявності беззаперечних доказів вини, а будь- які сумніви трактуються на користь особи, яка притягається до відповідальності. Тягар доказування та обов`язок надати достатню кількість доказів покладається на працівників поліції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.ЗЗ рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.
Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, слід зазначити наступне. Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.
Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Разом з тим, поліцейськими не було додано жодних об`єктивних доказів, які б поза всяким сумнівом свідчили б про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, наведенні вище обставини дають підстави стверджувати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені його на користь.
Враховуючи вищевикладене, прошу винести постанову, якою закрити справу щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП по причині відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Судом встановлено наступне. 
Відповідно до ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.266 КУпАП передбачено : 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду , затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року №1103 передбачено :
5. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. 
Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. 
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. 
6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ України 9.11.2015 року № 1425/735 передбачено:
10. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Встановлені судом обставини підтверджуються: протоколом серії ЕПР1 № 488024 від 19.10.2025 року в якому зазначено в графі пояснення особи , яка притягується до адміністративної відповідальності , що пояснення по суті порушення на окремому аркуші. 
Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.10.2025 року про те, що він автомобілем Вольксваген д.н.з. НОМЕР_1 поїхав на очисні споруди ПрАТ «Кагма» де у нього відбувся конфлік з невідомою йому особою яка викликала поліцію. Поліцейський запитав чи вживав він алкогольні напої, а також він пройшов тест на алкогольне сп`яніння з результатом 0,41 проміле алкоголю.
Результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння який проводився за допомогою газоаналізатора Драгер, номер тесту 795 від 19.10.2025, результат 0,41 проміле алкоголю у видихуваному повітрі.
Диском з відео фіксацією правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 пояснював працівнику поліцію причину конфлікту з іншим учасником дорожнього руху про те, що керував автобілем і зупинився та виникла перешкода для руху іншому водію і в подальшому виник конфлікт. Також на запитання працівника поліції чому ОСОБА_1 керував автомобіль маючи запах алкоголю з порожнини рота останній послався на те, що неподалік проживає від очисних споруд і вивіз викинути шар землі який зняв під час виконання робіт по місцю проживання. Що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що останній має право пройти огляд поліцейським на стан алкогольного сп`яніння на місці і в медичному закладі. Після проходження огляду на місці поліцейський пояснив ОСОБА_1 , що результат огляду 0,41 проміле алкоголю у видихуваному повітрі це стан алкогольного сп`яніння і ОСОБА_1 погодився з цим результатом так як ніяких заперечень не висловив.
Невизнання вини є способом захисту ОСОБА_1 так як його пояснення в судовому засіданні спростовуються його письмовими поясненнями від 19.10.2025 року де він вказував, що керував автомобілем він і не зазначав про особу ОСОБА_2 . Також з пояснень ОСОБА_1 поліцейському згідно відеозапису від 19.10.2025 року вбачається, що автомобілем керував ОСОБА_1 , а не інша особа.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні дав пояснення, що 19.10.2025 р. о 16 годині 30 хвилин на а/д Кагарлик-Ржищів, очисні споруди ПрАТ «Кагма» він керував автомобілем Вольксваген д.н.з. НОМЕР_1 на прохання ОСОБА_1 . Але після сварки ОСОБА_1 з невідомим йому водієм він не зміг завести автомобіль і пішов по інший акумулятор. Вказані обставини суд оцінює критично як такі, що не відповідають дійсності з метою допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Також захисник посилався на те, що в чеку приладу Драгер міститься виправлення часу проходження тесту на вказаному приладі , а тому клопотав направити матеріали справи на доопрацювання, що не є обгрунтованим так як ОСОБА_1 не заперечує проходження тесту та його результатів, а тому судом не встановлено істотного порушення прав ОСОБА_1 .
Також направленням на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 19.10.2025 року підтверджується , що поліцейський виявив у водія ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота . Але ОСОБА_1 не проходив огляд у медичному закладі так як погодився з результатом огляду який проведено поліцейським.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи яка притягується до адміністративної відповідальності і визнає вину, то йому необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, що є обов`язковим згідно санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.
Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 130 ч. 1 КУпАП,-
постановив: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. (Призначення платежу: Штраф, Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA488999980313030149000010001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. на рахунок:UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача: (ЄДРПОУ:37993783) банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). 
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя: В.І. Кириченко