Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року       м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 – адвоката Москаля Ярослава Олеговича на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн..
Не погодившись із постановою суду, захисник  ОСОБА_1 – адвокат Москаль Я.О. оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що  ОСОБА_1 необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки він не був водієм автомобіля, яким керував ОСОБА_2 ..
При цьому, стверджує, що наявний у матеріалах справи відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вини  ОСОБА_1 , адже він не долучався до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Розглянувши клопотання захисника Чиркуна Д.І. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи _______________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа № 570/4020/25 Суддя в суді І інстанції – Сидоренко С.М.
Провадження № 33/4815/183/26   Суддя в апеляційній інстанції – Шимків С.С.
бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Судом встановлено, що 10 серпня 2025 року об 11 годині 55 хвилин, на 153 км + 550 м а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу н.п. Городище, Рівненського району, Рівненської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Audi A6, р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, в результаті чого допустив наїзд на відбійник. Внаслідок ДТП автомобіль та відбійник отримали механічні пошкодження.
Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №418425 від 10.08.2025 року, схемою ДТП, а також наявним у матеріалах справи відеозаписом, яким зафіксовано, що у ході розмови із поліцейським  ОСОБА_1 визнав, що він був водієм автомобіля.
Апеляційний суд критично ставиться до заперечень захисника Чиркуна Д.І. щодо вищевказаного відеозапису, оскільки він чітко і з достатньою повнотою відображає події на місці ДТП.
При цьому, сторона захисту не заперечує достовірність обставин, зафіксованих на відео та не повідомила суду інших важливих для справи обставин, які залишися поза межами відеозйомки.
Доводи автора апеляційної скарги, що наявний у матеріалах справи відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вини  ОСОБА_1 , адже він не долучався до протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються п. 10 даного протоколу у якому чітко зазначено про технічну фіксацію правопорушення (а.с. 1).
Належить також взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством,  ОСОБА_1  не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо їх неправомірних дій під час складення протоколу, зокрема, з підстав невірного встановлення особи водія.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст. 124, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника  ОСОБА_1 – адвоката Москаля Ярослава Олеговича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити захиснику  ОСОБА_1 – адвокату Москалю Ярославу Олеговичу строк апеляційного оскарження постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Москаля Ярослава Олеговича залишити без задоволення, а постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду Шимків С.С.