ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 січня 2026 року 	Справа № 280/9110/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Мінаєвої К.В.,
за участю секретаря судового засідання Поляк А.С.,
представника позивача – Сидорової О.А.,
представника відповідача – Золотарьова Є.Ю.,
представника третьої особи – Прудь О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка
до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість»
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст і підстави позовних вимог.
15.10.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка (далі - позивач) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі – відповідач), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення №000/451/5102 від 15.07.2025, винесене відповідачем на підставі акту камеральної перевірки АТ «Івченко-Прогрес» №409/32-00-51-02-03/14312921 від 11.06.2025.
Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 30280,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами камеральної перевірки податкової декларації з податку на прибуток АТ «Івченко-Прогрес» за звітний період І квартал 2025 року складено акт №409/32-00-51-02-03/14312921, яким встановлено заниження суми податкових зобов`язань, що підлягали відображенню у складі рядка 42 декларації на 69 705 735,00 грн, внаслідок використання позивачем у період з 01.01.2025 по 31.03.2025 вивільнених коштів, що були не використаними станом на 01.01.2025, що суперечить умовам надання пільги. Зауважено, що АТ «Івченко-Прогрес» як суб`єкт літакобудування, що провадить відповідний вид діяльності, відповідає критеріям, передбаченим статтею 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості» та включений до переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 №405, мав право використовувати податкову пільгу зі звільнення від оподаткування прибутку та не оподатковувати прибуток протягом всього терміну дії пільги, а саме з 01.01.2017 по 01.01.2025, включаючи прибуток, отриманий в 4 кварталі. На суму вивільнених коштів, які залишились не використаними за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства, тобто за І квартал 2025 року (станом на 31.03.2025), було збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток. Наведене вказує на дотримання АТ «Івченко Прогрес» вимог п.41 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України та пп.30.3, 30.4, 30.6 ст.30 ПК України, пунктів 5, 6 та 7 Порядку здійснення контролю за використанням вивільнених коштів підприємств - суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №476. Наголошено, що камеральною перевіркою не встановлено використання вивільнених коштів всупереч умовам чи цілям надання податкової пільги, тому відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за приписами п.123.4 ст.123 ПК України. Зауважуючи на порушенні процедури прийняття податкового повідомлення-рішення, наголошує, що контролюючий орган під час перевірки мав встановити факти заниження та завищення податкових зобов`язань платника, зокрема рядків 01 «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) визначений за правилами бухгалтерського обліку», 02 «Фінансовий результат (прибуток або збиток) визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» та 06 «Податок на прибуток», проте актом перевірки відхилень по цим рядкам не встановлено, більш того, зазначено, що показники цих рядків не вплинули на визначення податку, що свідчить про неправильне визначення суми нібито заниження грошового зобов`язання з податку на прибуток. Крім того, вказано на відсутності єдиного підходу до правового врегулювання відносин із використання суб`єктів літакобудування вивільнених коштів, які залишились не використаними станом на 01.01.2025, що створює правову невизначеність для суб`єктів цих відносин та базу для зловживання органом державної податкової служби власними повноваженнями, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування презумпції правомірності рішення платника податків, визначеного пп. 4.1.4 п. 4.1 ст.4 та п.56.21 ст.56 ПК України. За наведених підстав вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
ІІ. Виклад позицій учасників справи.
05.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що у разі надання пільги з податку на прибуток підприємств (наприклад, у сфері літакобудування) платник фактично не сплачує певну суму податку, а отже отримує вивільнені кошти – грошовий еквівалент пільги, який залишається у його розпорядженні. Відтак, використання вивільнених коштів після завершення строку дії пільги є продовженням користування податковою пільгою поза межами дозволеного строку, що, у свою чергу, свідчить про порушення АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» пунктів 30.3 та 30.4 статті 30 ПКУ, п.5 Порядку №476, які чітко обмежують право застосування пільги лише у межах її строку дії та забороняють її перенесення на наступні податкові періоди. Порядком обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1223, визначено, що суб`єкт господарювання, що не сплачує податки та збори у зв`язку з отриманням податкових пільг, веде облік таких пільг (що надаються юридичним особам) та відображає інформацію про суми податкових пільг у податковій звітності, що подається контролюючому органу у строки, визначені ПКУ. Разом з цим, платником податків, на порушення вимог п.30.6 ст.30 ПКУ, відображено у складі додатку ПП до декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року код пільги, а також користування пільгою з 01.01.2025 по 31.03.2025, що втратила чинність до початку звітного періоду. У силу вимог пункту 5 Порядку №476 підприємство не мало права на використання вивільнених коштів протягом інших періодів, у тому числі – протягом І кварталу 2025 року, що свідчить про порушення платником податків вимог цього пункту. При цьому у запереченнях та скарзі позивач не врахував вимоги пункту 6 Порядку №476, за вимогами якого облік використання вивільнених коштів мав відбуватися до 31 грудня 2024 року (термін дії пільги), що, у свою чергу, додатково свідчить про законодавчо встановлену неможливість використання платником податків вивільнених коштів в інших періодах та порушення АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» вимог цього пункту. Представник наголошує, що з урахуванням вимог п.п.5, 6 та 7 Порядку №476, форми декларації з податку на прибуток, платник податків не мав права використовувати (переносити на наступний звітний період) вивільнені кошти у І кварталі 2025 року, а суму вивільнених коштів, що залишилася невикористаною станом на 01 січня 2025 року – 129 091 057,00 гривень, був зобов`язаний, у свою чергу, відобразити у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року. Оскільки платником податків всупереч п. 41 підрозділу 4 розділу ХХ ПКУ, п.5 та 7 Порядку №476 було використано частину вивільнених коштів у І кварталі 2025 року, та не було відображено у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року суму збільшення податкового зобов`язання на суму вивільнених коштів, які станом на 1 січня 2025 року залишилися не використаними на цілі, визначені Порядком №476, у повному обсязі, ним було порушено умови надання пільги. З метою недопущення втрат бюджету, під час складання акту камеральної перевірки від враховувалися положення індивідуальної податкової консультації №1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 02.04.2025. Дослідження питання правомірності формування доходної частини фінансової та податкової звітності платника податків, зазначене АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» у скарзі, а також безпосередньо цільового використання коштів, виходить за межі камеральної перевірки, оскільки у даному випадку, як передбачено у тлумаченні поняття документальної перевірки п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, потребується аналіз податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів. Вказує, що ненарахування платником АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» податкових зобов`язань у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року є саме методологічною помилкою, оскільки зазначене питання стосується не розрахунків, а принципового питання щодо обов`язку нарахування податкового зобов`язання. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
10.11.2025 судом отримано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що зміст відзиву зводиться до цитування норм податкового законодавства та викладення їх тлумачення виключно на власний розсуд. При цьому позивач наводив, в тому числі доводи щодо позиції ДПС України зі спірного питання, яка погоджена Міністерством фінансів України, що спростовує аргументи відповідача, проте останній врахував положення індивідуальної податкової консультації №1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 02.04.2025. Також зауважує, що позивач під час розгляду заперечень вказав про наявні обставини , що не були досліджені під час перевірки та без встановлення яких неможливо об`єктивно прийняти рішення, однак в порушення пп. 78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка призначена не була, що доводить недостовірність висновків акту камеральної перевірки. Наполягає на задоволенні позовних вимог.
05.12.2025 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи АТ «Українська оборонна промисловість», в яких зазначає, що для застосування штрафних санкцій відповідно до п.123.4 ст.13 ПК України необхідним є встановлення правильності використання вивільнених коштів контролюючим органом, для чого мала бути проведена перевірка, предметом якої є використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умова чи цілям її гадання згідно із законом з питань використання вивільнених коштів внаслідок отримання податкової пільги з податку на прибуток. Водночас, в даному конкретному випадку була проведена камеральна перевірка з питання перевірки податкової звітності з податку на прибуток щодо виявлених помилок (порушень) АТ «Івченко-Прогрес», тобто під час такої перевірки контролюючим органом не вивчалось питання стосовно нецільового використання платником податків вивільнених коштів, що є предметом документальної перевірки. До переліку питань, що можуть бути досліджені контролюючим органом під час проведення камеральної перевірки, не відноситься перевірка з питань дотримання платником податків вимог цільового використання вивільнених коштів, що відбулось внаслідок застосування податкової пільги. Отже, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених п.123.4 ст.123 ПК України, оскільки контролюючим органом не досліджувалось питання цільового використання коштів. Крім того, представник зауважує на необ`єктивності розгляду відповідачем заперечень АТ «Івченко-Прогрес», оскільки фактично висновки начебто засідання комісії з розгляду заперечень на акт розглядала особа, висновки якої, викладені в Акті перевірки, оскаржувались.
15.12.2025 судом отримано заяву позивача про зупинення провадження у справі 280/9110/25 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до набрання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 в адміністративній справі №280/3889/25 законної сили, оскільки однією з підстав висновку перевірки є індивідуальна консультація, що становить предмет спору у справі №280/3889/25.
24.12.2025 до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 у справі №280/3889/25.
21.01.2026 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, а саме індивідуальної податкової консультації №83/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 05.01.2026, надане Державною податковою службою України на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 по справі №280/3889/25. Вказана позиція податкової відповідає позиції позивача у цьому позові та має істотне значення для повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи. При цьому зауважує, що на момент закінчення підготовчого провадження (05.01.2026) позивач не мав можливості надати зазначений доказ, оскільки позивач фактично отримав його 06.01.2026, що об`єктивно унеможливило подання такого доказу до закриття підготовчого провадження.
III. Процесуальні дії у справі. 
Ухвалою від 20.10.2025 суд відкрив загальне позовне провадження у справі; призначив підготовче засідання на 14.12.2025; витребував від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків докази по справі, а саме всі документи та матеріали, які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 15.07.2025 №000/451/5102.
Ухвалою від 10.11.2025 суд задовольнив заяву представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Золотарьова Євгена Юрійовича про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду.
Протокольною ухвалою від 14.11.2025 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 26.11.2025.
Ухвалою від 25.11.2025 суд задовольнив заяву представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Золотарьова Євгена Юрійовича про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду.
Ухвалою від 26.11.2025 суд задовольнив клопотання позивача про залучення третьої особи; залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість».
Протокольною ухвалою від 26.11.2025 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 16.12.2025.
Ухвалою від 11.12.2025 суд задовольнив заяву представника Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» адвоката Прудь Оксани Валеріївни про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 11.12.2025 суд задовольнив заяву представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Золотарьова Євгена Юрійовича про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду.
Ухвалою від 16.12.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження в адміністративній справі №280/9110/25 на тридцять днів відповідно до частини четвертої статті 173 КАС України; відклав підготовче засідання на 05.01.2026.
Ухвалою від 02.01.2026 суд задовольнив заяву представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Золотарьова Євгена Юрійовича про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду.
Протокольною ухвалою від 05.01.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судовий розгляд справи по суті на 23.01.2026.
23.01.2026 у судовому засіданні оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення суду.
IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу II Податкового кодексу України (далі – Кодекс, ПКУ), у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II ПКУ, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на прибуток АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» за звітний період І квартал 2025 року, за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 11.06.2025 № 409/32-00-51-02-03/14312921 «Про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток щодо виявлених помилок (порушень) АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» за І квартал 2025 року» (далі – акт перевірки).
Актом перевірки встановлено порушення платником вимог п.41 підрозділу 4 розділу ХХ ПКУ, п. 5, 6, та 7 Порядку №476, п. 30.3, п. 30.4 та п. 30.6 ст.30 ПКУ, вимог заповнення декларації з податку на прибуток, передбачених її формою, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1415/27860, та встановлено заниження суми податкових зобов`язань, що підлягали відображенню у складі рядка 42 декларації АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» (код ЄДРПОУ 12312921) з податку на прибуток за І квартал 2025 року, на 69 705 735 грн. Відповідні порушення (невідображення платником у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток суми невикористаних коштів станом на 01 січня 2025 року всупереч вимогам п. 7 Порядку №476, та використання відповідних коштів протягом І кварталу 2025 року всупереч вимогам п.5 Порядку №476 та п. 30.3 й по 30.4 ст.30 ПКУ), передбачають фінансову відповідальність, визначену п. 123.4 ст. 123 ПКУ, за порушення умов та цілей надання пільги: у розмірі сум, що були використані не за призначенням та / або всупереч умовам чи цілям надання таких пільг.
За висновком акту перевірки платником занижено податкове / грошове зобов`язання по декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року від 07.05.2025 №9125325744 на 69 705 735,00 грн (податкове / грошове зобов`язання, задеклароване платником – 59 385 322,00 грн; податкове / грошове зобов`язання, встановлене перевіркою – 129 091 057,00 грн).
Не погодившись із висновками акту перевірки, АТ «Івченко Прогрес» подало заперечення за вих. №01.02.02/3535 від 25.06.2025, в яких зазначило про відсутність порушення платником порядку користування податковою пільгою, порядку використання вивільнених коштів, порядку повернення вивільнених коштів, що залишились не використаними на цілі, визначені Порядком №476. 
За результатами розгляду заперечень на акт камеральної перевірки постійною комісією Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів прийнято рішення щодо правомірності, та визнання такими, що відповідають нормам діючого податкового законодавства, висновків акту камеральної перевірки від 11.06.2025 №409/32-00-51-02-03/14312921 (лист від 10.07.2025 №3020/6/32-00-51-02-08).
На підставі акту перевірки від 11.06.2025 №409/32-00-51-02-03/14312921 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкове повідомлення-рішення:
форми «Р» №000/451/5102 від 15.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на суму 139 411 470,00 грн (за податковими зобов`язаннями +69 705 735,00 грн; за штрафними санкціями 69 705 735,00 грн).
Рішенням Державної податкової служби України від 17.09.2025 №27038/6/99-00-06-01-01-06 залишено без змін податкове повідомлення-рішення СМУ ДПС по роботі з ВПП від 15.07.2025 №000/451/5102, а скаргу АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» без задоволення.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 15.07.2025 №000/451/5102 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом. 
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (по тексту – ПК України).
Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України (пункт 41.3 статті 41 ПК України).
Згідно з пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, серед іншого: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Приписами підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Досліджуючи питання дотримання відповідачем процедури проведення перевірки, суд враховує, що за обставинами справи оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акту камеральної перевірки від 11.06.2025 № 409/32-00-51-02-03/14312921. За доводами позивача та третьої особи під час проведення перевірки контролюючий орган повинен був дослідити питання цільового використання платником податків вивільнених коштів, що є предметом документальної перевірки. Натомість відповідач зазначив, що встановлені камеральної перевірки порушення ґрунтуються саме на даних податкової декларації за І квартал 2025 року, додатків до неї, а також фінансової звітності, водночас дослідження питання правомірності формування доходної частини фінансової та податкової звітності платника податків, а також безпосередньо цільового використання коштів, виходить за межі камеральної перевірки.
За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути:
1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків);
2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних;
3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах;
4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»;
5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу;
6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки;
7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу;
8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 
9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу;
10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;
11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти;
12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду викладеної, зокрема, в постановах від 16.07.2024 у справі № 320/4281/23, від 26.06.2024 у справі № 320/11734/22, та в постанові від 22.10.2024 у справі № 160/15502/22 камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства, предмет якої передбачає проведення контролюючим органом арифметичного та логічного контролю правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків; правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників поточного періоду та їх зіставлення з показниками попередніх періодів). Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється. Натомість інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме - документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.
Суд зазначає, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичних та/або методологічних помилок, або інші відомостей, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання чи інших порушень. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, до підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей камеральною перевіркою не охоплюється. Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18.12.2024 по справі № 817/1182/16.
У постанові від 19.04.2022 у справі № 816/687/16 Верховний Суд підтримав усталену позицію про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування арифметичні та/або методологічні помилки, інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання, або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок. Виявлене за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) заниження платником податку суми податкового зобов`язання внаслідок застосування ставки податку іншої, ніж встановлено нормою ПК, є достатньою підставою для визначення контролюючим органом відповідно до пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК суми грошових зобов`язань.
У постанові від 16.01.2024 у справі № 440/2547/22 Верховний Суд узагальнив висновки Верховного Суду з питання правового значення і суті камеральної перевірки. Зазначив, що вони полягають в тому, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, які зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиного реєстру акцизних накладних та даних електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних системи обліку даних реєстратора розрахункових операцій. Тобто, якщо під час камеральної перевірки контролюючий орган на підставі саме інформаційних баз даних виявить, що платник податків занизив податкові зобов`язання з відповідного податку, це може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням суми занижених зобов`язань. Однак, у випадку, якщо для висновку про заниження податкових зобов`язань необхідним є дослідження безпосередньо первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, питання достовірності, повноти нарахування і сплати податку підлягає перевірці шляхом проведення документальної перевірки.
З акту камеральної перевірки від 11.06.2025 № 409/32-00-51-02-03/14312921 слідує, що Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків за результатами дослідження декларації АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» з податку на прибуток за І квартал 2025 року від 07.05.2025 №9125325744 з додатками та фінансової звітності, що є її невід`ємною частиною, виявлено методологічні помилки, а саме: платник не мав права використовувати (переносити на наступний звітний період) вивільнені кошти у І кварталі 2025 року, а суму пільги, що залишилася невикористаною станом на 01.01.2025 – 129 091 057,00 грн, був зобов`язаний відобразити у складі рядка 42 декларації, проте підприємством було задекларовано лише значення рядка 42 у сумі 59 385 322 грн. Відтак, податковим органом констатовано невідображення платником у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року суми вивільнених коштів 69 705 735 грн, що були невикористаними станом на 01.01.2025, та використання відповідних коштів протягом І кварталу 2025 року, що суперечить умовам надання податкової пільги.
Таким чином, встановлюючи порушення щодо заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 69 705 735,00 грн, контролюючий орган не досліджував дані первинних документів, бухгалтерських регістрів, а дійшов такого висновку на підставі встановленої, за результатами камеральної перевірки, невідповідності показників податкової декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року, фінансової звітності та відповідного тлумачення норм законодавства, що не потребувало дослідження безпосередньо первинних документів на підтвердження показників податкової звітності.
Відтак, судом не встановлено порушення відповідачем процедури проведення саме камеральної перевірки, за результатами якої складено акт від 11.06.2025 №409/32-00-51-02-03/14312921, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи позивача та третьої особи у вказаній частині.
Надаючи оцінку суті виявленого порушення щодо заниження суми податкових зобов`язань, що підлягали відображенню у складі рядка 42 декларації АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» з податку на прибуток за І квартал 2025 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 46.1 статті 46 ПК України встановлено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
У відповідності до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті
Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії (пункт 30.3 статті 30 ПК України).
За пунктом 30.4 статті 30 ПК України платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.
Згідно з пунктом 30.6 ст. 30 ПК України суми податку та збору, не сплачені суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, обліковуються таким суб`єктом - платником податків. Облік зазначених коштів ведеться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу, Порядок здійснення контролю за використанням вивільнених коштів підприємств - суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №476 (по тексту – Порядок №476) визначає механізм здійснення контролю за використанням вивільнених коштів у зв`язку із звільненням від обкладення податком на прибуток підприємств відповідно до пункту 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - вивільнені кошти) підприємств - суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону України “Про розвиток літакобудівної промисловості.
Згідно з пунктом 41 підрозділу 4 розділу XX ПК України тимчасово, до 1 січня 2025 року, звільняється від оподаткування прибуток підприємств - суб`єктів літакобудування, що визначені відповідно до норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості».
Вивільнені кошти (суми податку, що не сплачуються до бюджету та залишаються в розпорядженні платника податку) використовуються на науково-дослідні та дослідницько-конструкторські роботи з літакобудування, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва, запровадження новітніх технологій. Використання таких коштів має бути пов`язане з діяльністю платника податку, прибуток від якої звільняється від оподаткування. Порядок контролю за використанням вивільнених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суми вивільнених коштів визнаються як отримане цільове фінансування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
У разі порушення напрямів цільового використання, порядку використання вивільнених коштів платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення. Штрафні санкції та пеня визначаються відповідно до цього Кодексу.
У силу пунктів 2-3 Порядку №476 термін “вивільнені кошти” означає суму податку на прибуток, що визначається платником податку під час застосування пільги та не сплачується до державного бюджету України, а залишається у розпорядженні платника податку під зобов`язання їх використання за напрямами, які визначені Податковим кодексом України та цим Порядком.
Об`єктами здійснення контролю за використанням вивільнених коштів є визначені у переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 2010 р. №405, платники податку, щодо яких запроваджується пільга з податку на прибуток підприємств.
Відповідно до пункту 5 Порядку №476 вивільнені кошти використовуються на науково-дослідні та дослідницько-конструкторські роботи з літакобудування, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва, запровадження новітніх технологій. Використання таких коштів має бути пов`язане з діяльністю платника податку, прибуток від якої звільняється від оподаткування.
Вивільнені кошти, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.
За положеннями пункту 6 Порядку №476 вивільнені кошти використовуються на: науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи з літакобудування (у тому числі вартості робіт і послуг, отриманих від інших виконавців); створення чи переоснащення матеріально-технічної бази; збільшення обсягу виробництва; запровадження новітніх технологій.
Пункт 7 Порядку №476 визначає, що платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними платником на цілі, визначені цим Порядком, за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства. У разі виключення платника податку з переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджувалася пільга з податку на прибуток підприємств, такий платник зобов`язаний нараховувати податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств з першого календарного дня звітного (податкового) періоду, у якому сталося таке виключення.
Таким чином, суб`єкти літакобудування, які включені до переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 №405, здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та відповідають критеріям, передбаченим статтею 2 Закону №2660-III, звільнялися від сплати податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу до 01 січня 2025 року, а вивільнені кошти мають бути спрямовані виключно за напрямами, що визначені згідно з пунктом 6 Порядку №476.
Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897 затверджено форму Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, у пункті 42 якої декларантом зазначається сума збільшення податкового зобов`язання за порушення вимог цільового використання вивільнених від оподаткування коштів відповідно до пунктів 142.1–142.3 статті 142 розділу ІІІ, пунктів 41, 56, 57 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Судом встановлено, що 01.01.2025 закінчився термін дії податкової пільги з податку на прибуток підприємств суб`єктів літакобудування, включених до Переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджувались тимчасові заходи державної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 №405, до якого віднесено АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС». Факт використання підприємством податкової пільги сторонами не заперечується.
07.05.2025 АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» було подано декларацію з податку на прибуток за І квартал 2025 року №9125325744 з додатками та фінансовою звітністю, що є її невід`ємною частиною, в якій у рядку 42 розділу «Податкові зобов`язання, інші штрафні санкції та пені, визначені відповідно до Податкового кодексу України, не пов`язані з виправленням помилок» позивачем відображено збільшення податкового зобов`язання на суму вивільнених коштів, які залишились невикористаними за результатами звітного періоду, що настав після закінчення строку дії пільги станом на 31.03.2025 в сумі 59 385 322,00 грн.
Разом з тим, за позицією відповідача по справі, платник податку повинен був відобразити у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток за І квартал 2025 року суму вивільнених коштів, що залишилася невикористаною станом на 01 січня 2025 року (129 091 057,00 грн), тобто у першому податковому періоді, після завершення пільги. 
З метою правильного відображення показника у складі рядка 42 податкової декларації АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» звернулось до Державної податкової служби України зі зверненням про отримання індивідуальної податкової консультації з питанням: «Яким чином в податковій звітності відобразити збільшення податкового зобов`язання по податку на прибуток за І квартал 2025 року на суму вивільнених коштів, які залишилися у платника податку невикористаними за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємств». У відповідь на звернення позивач отримав індивідуальну податкову консультацію від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК, у якій Державною податковою службою України було зазначено, що за підсумками звітного (податкового) 2024 року Товариство мало відобразити у графі 8 Додатку ПП до Декларації суму податкової пільги у вигляді вивільнених коштів, що залишилися не використаними на кінець такого звітного (податкового) періоду. За підсумками декларування податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період І квартал 2025 року, Товариство має відобразити у рядку 42 Декларації збільшення податкового зобов`язання на суму вивільнених коштів, які станом на 1 січня 2025 року залишилися не використаними на цілі, визначені Порядком № 476.
З акту камеральної перевірки від 11.06.2025 №409/32-00-51-02-03/14312921 слідує, що під час його складання враховувалися положення індивідуальної податкової консультації №1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 02.04.2025.
Разом з тим, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 у справі №280/3889/25, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025, задоволено позов Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка: визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК; зобов`язано Державну податкову службу України повторно розглянути звернення Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка від 20.03.2025 щодо отримання індивідуальної податкової консультації з питань практичного застосування податкового законодавства шляхом надання письмової відповідні на поставлене питання, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновками Запорізького окружного адміністративного суду, зазначивши, що у податковій звітності з податку на прибуток за І квартал 2025 року платник податків збільшує податкове зобов`язання на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними станом на 31.03.2025, а у річній податковій звітності за 2025 рік платник збільшує податкове зобов`язання на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними станом на 31.12.2025. Також зазначив про відсутність обґрунтувань в оскаржуваній індивідуальній податковій консультації підстави відображення суми вивільнених коштів, що залишилися не використаними, на які платник податків збільшує податкове зобов`язання та відображає у рядку 42 Декларації, саме станом на 01.01.2025. Крім того, констатував, що надана позивачу консультація від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК суперечить висновкам ДПС України, викладеним у листі від 19.06.2025 №1577/4/99-00-21-02-02-04, та висновкам Міністерства фінансів України, яке погодило позицію ДПС України.
На стадії судового розгляду судом за клопотанням позивача було долучено до матеріалів справи індивідуальну податкову консультацію №83/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 05.01.2026, надану Державною податковою службою України на виконання рішення суду по справі №280/3889/25, в якій виснувано, що за підсумками декларування податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період – І квартал 2025 року Товариство має відобразити у рядку 42 Декларації збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму вивільнених коштів, які залишилися у платника податку невикористаними за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємств.
З огляду на встановлені судом обставини, врахована податковим органом під час проведення перевірки індивідуальна податкова консультація №1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 02.04.2025 станом на момент розгляду справи є скасованою рішенням суду, тому її висновки не підлягають застосуванню у спірних відносинах.
При цьому суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що висновки індивідуальної податкової консультації №1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 02.04.2025 не впливають на позицію податкового органу, оскільки в акті камеральної перевірки від 11.06.2025 №409/32-00-51-02-03/14312921 чітко зазначено про використання такої консультації при перевірці та процитовано висновки Державної податкової служби України щодо відображення використаних сум податкової пільги.
Водночас, як передбачено пунктом 53.1 статті 53 ПК України, у разі, коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації. Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.
Усталеною є практика Верховного Суду про те, що індивідуальна податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин (постанова Верховного Суду від 10.07.2025 по справі №120/11299/24). 
Відтак, у випадках, не пов`язаних із сплатою податкового зобов`язання, відповідна індивідуальна податкова консультація підлягає врахуванню на користь платника податків, який її отримав та діяв у відповідності до неї.
Отже, суд не бере до уваги долучені позивачем індивідуальні податкові консультації до позовної заяви, оскільки такі мають індивідуальний характер і можуть використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Суд також не приймає доводи третьої особи щодо необ`єктивного розгляду відповідачем заперечень АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» на акт перевірки з огляду на те, що акт перевірки та лист-відповідь на заперечення були складені однією особою – начальником відділу Владиславом Шараповим, оскільки лист СМУ ДПС від 10.07.2025 №3020/6/32-00-51-02-08 підписано заступником начальника Оленою Антіповою, тому вказані аргументи не впливають на правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.
Як встановлено судом раніше, відповідачем було застосовано до платника фінансову відповідальність, визначену пунктом 123.4 статті 123 ПК України внаслідок встановленого порушення, а саме: невідображення платником у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток суми невикористаних коштів станом на 01 січня 2025 року всупереч вимогам пункту 7 Порядку №476 та використання відповідних коштів протягом І кварталу 2025 року всупереч вимогам пункту 5 Порядку №476 та пунктів 30.3 та 30.4 ПК України.
Аналіз зазначених вище норм Податкового кодексу України та положень Порядку №476 свідчить про те, що метою податкової пільги є надання відповідної переваги окремим платникам податків (у даному випадку, суб`єктам літакобудування) шляхом їх звільнення від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, а також сплати ними податку та збору в меншому розмірі з метою розвитку певної сфери діяльності. Так, у спірних правовідносинах використання податкової пільги передбачає право платника на звільнення від обов`язку нараховувати і сплачувати податок на прибуток підприємств - суб`єктів літакобудування до 1 січня 2025 року. Сумі податку на прибуток, що визначається платником податку під час застосування пільги, відповідає термін “вивільнені кошти”.
Суд зазначає, що вивільнені кошти, задекларовані платником податку за підсумками IV кварталу 2024 року (для платників, що використовують базовий звітний період квартал) або 2024 рік (для платників, що використовують базовий звітний період рік), слід використати не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення дії пільги, тобто до 31 грудня 2025 року для платників, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний рік, і до 31 березня 2025 року для платників, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний квартал. Наведена позиція також відображена у листі ДПС України від 19.06.2025 №1577/4/99-00-21-02-02-04 та погоджена Міністерством фінансів України листом від 16.07.2024 № 11210-09-62/20008, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі №280/3889/25, що враховується судом у розглядуваній справі у силу частини четвертої статті 78 КАС України.
За позицією відповідача, суми вивільнених коштів є матеріальним проявом податкової пільги та формою її реалізації, у зв`язку з чим факт використання таких коштів протягом І кварталу 2025 року є фактичним користуванням податкової пільги після завершення її дії, що зумовлює порушення платником вимог пункту 5 Порядку №476 та пунктів 30.3, 30.4 ст.30 ПК України.
Разом з тим, вказані аргументи відповідача не відповідають суті податкової пільги, адже в такому випадку сформована протягом періоду дії податкової пільги, в тому числі в IV кварталі 2024 року, сума вивільнених коштів не могла бути використаною позивачем до 01.01.2025, оскільки період закінчення дії пільги припадав би на період її використання. 
Суд зауважує, що пункт 30.4 статті 30 ПК України застосовується до випадків саме невикористання податкових пільг зі звільнення від обов`язку нарахування та оплати податку, відповідно до чого таки пільги не можуть бути перенесені на інші періоди. Водночас в розглядуваній ситуації позивачем була використана податкова пільга, доводів щодо відмови позивача від використання пільги з податку на прибуток підприємств акт перевірки не містить.
Таким чином, позивач міг використати суму вивільнених коштів, задекларованих платником податку за підсумками IV кварталу 2024 року, який є останнім періодом застосування АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» податкової пільги, протягом звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення дії пільги (01.01.2025), тобто до 31.03.2025, у зв`язку з чим позивачем не було допушено порушення вимог пункту 5 Порядку №476 та пунктів 30.3, 30.4 ст.30 ПК України.
За таких обставин, АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» було правомірно збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток на суму вивільнених коштів, які залишились невикористаними за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства, тобто за І квартал 2025 року, станом на 31.03.2025, у зв`язку з чим також є необґрунтованими доводи контролюючого органу щодо протиправності невідображення платником у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток суми невикористаних коштів станом на 01 січня 2025 року всупереч вимогам пункту 7 Порядку №476.
Згідно з пунктом 123.4 статті 123 ПК України використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу, крім іншої відповідальності, визначеної цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сум, що були використані не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям надання таких пільг.
Згідно з пунктом 123.5 статті 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.4 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу у подвійному розмірі сум, що були використані не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям надання таких пільг.
Тобто, ці норми встановлюють відповідальність платників податків саме за використання податкових пільг не за цільовим призначенням або всупереч умовам чи цілям їх надання. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.12.2024 №160/8990/22, від 13.09.2024 у справі №440/3551/22 та інших.
З пояснень відповідача слідує, що до платника була застосована відповідальність відповідно до пункту 123.4 статті 123.4 ПК України за порушення умов чи цілей надання пільги, оскільки, на думку контролюючого органу, використання платником вивільнених коштів після завершення строку дії пільги є продовженням користування податковою пільгою поза межами дозволеного строку у порушення пунктів 30.3 та 30.4 статті 30 ПК України, пункту 5 Порядку №476 та невідображення платником у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток суми невикористаних коштів станом на 01 січня 2025 року всупереч вимогам п. 7 Порядку №476. Водночас доводів щодо порушення платником цілей надання пільги та використання не за призначенням відповідачем висловлено не було, тому суд дійшов висновку про застосування штрафних санкцій відповідно до вказаної норми за порушення платником саме умов надання податкової пільги. Тому, необґрунтованими є твердження третьої особи щодо необхідності проведення саме документальної перевірки з метою вивчення питання нецільового використання платником податків вивільнених коштів та відсутності за цих обставин підстав для притягнення платника до відповідальності за пунктом 123.4 статті 123 ПК України, оскільки судом встановлено застосування штрафу до платника за порушення саме умов надання податкової пільги, що виразилось у використанні вивільнених коштів після завершення строку дії пільги та невідображенні суми невикористаних коштів станом на 01 січня 2025 року.
Разом з тим, з раніше викладених судом висновків слідує, що позивач мав право використати суму вивільнених коштів, які залишились на 01.01.2025, протягом І кварталу 2025 року як звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення пільги, а тому у податковій звітності з податку на прибуток за І квартал 2025 року збільшив податкове зобов`язання на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними саме станом на 31.03.2025 (а не 01.01.2025, як наполягає сторона відповідача), що відповідає умовам податкової пільги, передбаченої пунктом 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Отже, податковим органом помилково зроблено висновок про порушення строку використання АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» вивільнених коштів, у зв`язку з чим платником не порушено умови надання податкової пільги, передбаченої пунктом 41 підрозділу 4 розділу XX ПК України, а тому відсутні підстави для притягнення АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» до відповідальності, що зумовлює висновок про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
VI. Висновки суду.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних повідомлень-рішень та задоволення позовних вимог.
VII. Розподіл судових витрат.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Квитанціями від 30.09.2025 № 6869 підтверджується сплата позивачем судового збору на загальну суму 30280,00 грн, тому з урахуванням вимог статті 139 КАС України витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків. 
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 15.07.2025 №000/451/5102.
Стягнути на користь Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:
Позивач – Акціонерне товариство «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка, місцезнаходження: вул. Складська, буд. 8, м.Запоріжжя, 69083; код ЄДРПОУ 33795432.
Відповідач – Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, 69107; код ЄДРПОУ 44118663.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість», місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд.36, м.Київ, 04119; код ЄДРПОУ 37854297. 

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.01.2026.

Суддя К.В.Мінаєва