Справа № 347/2710/25
Провадження № 2/347/300/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої –судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2017 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір № UO1.033.13137.
17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17112023, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за зазначеним кредитним договором.
Передача права вимоги підтверджується витягом з договору факторингу та реєстром боржників, що є його невід`ємною частиною.
Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права вимоги у розмірі заборгованості боржника, визначеної у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 26 175,23 грн, з яких: 11 562,87 грн - заборгованість за основним боргом; 14 612,36 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн- заборгованість за комісіями.
Усі нарахування до моменту відступлення права вимоги здійснювалися АТ «Ідея Банк». Після переходу права вимоги позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань, а умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Права вимоги вважаються такими, що перейшли до позивача, з моменту підписання відповідного реєстру боржників.
Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язувався своєчасно повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Після відступлення права вимоги відповідач частково здійснював платежі, а саме:
15.02.2024 — 1 500 грн;19.03.2024 — 500 грн; 18.04.2024 — 1 500 грн;
20.05.2024 — 1 500 грн; 13.06.2024 — 1 500 грн; 15.07.2024 — 1 500 грн,
на загальну суму 9 000 грн, що не призвело до повного погашення заборгованості.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № UO1.033.13137 від 14 квітня 2017 року у загальному розмірі 17 175,23 грн, яка складається з: 11 562,87 грн — заборгованість за основним боргом; 5 612,36 грн — заборгованість за відсотками; 0,00 грн — заборгованість за комісіями.
У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не погасив заборгованість у повному обсязі, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про її стягнення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. 
За таких обставин, відповідно до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 281 Цивільного процесуального кодексу України ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 січня 2026 року справу призначено до заочного розгляду.
Дослідивши письмові докази, подані позивачем, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з копії кредитного договору № UO1.033.13137 від 14 квітня 2017 року, ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір, відповідно до умов якого зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші передбачені договором зобов`язання (а.с.4-12).
Факт надання кредитних коштів та виконання первісним кредитором своїх зобов`язань підтверджується випискою по рахунку, відкритому в АТ «Ідея Банк», а також довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається з копії договору факторингу № 17112023 від 17 листопада 2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», первісний кредитор відступив, а позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Передача права вимоги підтверджується також витягом з реєстру боржників № 1, який є невід`ємною частиною договору факторингу (а.с.13,14).
Згідно з реєстром боржників № 1 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 26 175,23 грн, що складається з 11 562,87 грн заборгованості за основним боргом та 14 612,36 грн заборгованості за процентами. Заборгованість за комісіями відсутня, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості.
Як вбачається з наданих доказів, усі нарахування до моменту відступлення права вимоги здійснювалися АТ «Ідея Банк». Після переходу права вимоги до позивача додаткові нарахування не проводилися, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися, що підтверджується розрахунком заборгованості та умовами договору факторингу.
З матеріалів справи також вбачається, що після відступлення права вимоги відповідач частково виконував свої зобов`язання та здійснив платежі у період з лютого по липень 2024 року на загальну суму 9 000 грн, що підтверджується платіжними документами, наявними в матеріалах справи. Зазначені платежі не призвели до повного погашення заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, станом на день звернення позивача до суду заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № UO1.033.13137 залишається непогашеною, що підтверджується сукупністю досліджених судом письмових доказів, зокрема кредитним договором, договором факторингу, реєстром боржників, випискою з рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до укладеного відповідачем договору позики, такий був укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Підписанням Договору позики відповідач в справі підтвердив, що він ознайомлений з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та Фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті Фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Судом встановлено, що за укладеним Договором факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно відповідних Додатків після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
Згідно з умовами вказаного Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
У відповідності до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» 14 квітня 2017 року було укладено кредитний договір № UO1.033.13137, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання, передбачені договором.
17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17112023, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, що підтверджується витягом з договору факторингу та реєстром боржників № 1.
Згідно з реєстром боржників № 1 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № UO1.033.13137 на загальну суму 26 175,23 грн, з яких: 11 562,87 грн — заборгованість за основним боргом; 14 612,36 грн — заборгованість за процентами; 0,00 грн — заборгованість за комісіями та штрафними санкціями.
Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості та пояснень позивача, після переходу права вимоги жодних додаткових нарахувань, у тому числі штрафних санкцій, позивачем не здійснювалося.
Разом з тим судом встановлено, що після відступлення права вимоги відповідач частково виконував свої зобов`язання та здійснив платежі на загальну суму 9 000 грн, що підтверджується платіжними документами, наявними в матеріалах справи.
Отже, з урахуванням здійснених платежів, заборгованість відповідача за кредитним договором № UO1.033.13137 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишається непогашеною та становить 17 175,23 грн, з яких: 11 562,87 грн — заборгованість за основним боргом; 5 612,36 грн — заборгованість за процентами; 0,00 грн — заборгованість за комісіями.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № UO1.033.13137 у розмірі 17 175,23 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 526, 530, 612, 625, 1048–1050, 1054 Цивільного кодексу України та статтями 263–265, 280–282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
В и р і ш и в:

Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, банківські реквізити: IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість у розмірі 17 175,23 грн (сімнадцять тисяч сто сімдесят п`ять гривень 23 копійки), з яких: 11 562,87 грн — заборгованість за основним боргом; 5 612,36 грн — заборгованість за процентами; 0,00 грн — заборгованість за комісіями, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя:   М.І. Крилюк