ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
14 січня 2026 року
м.Харків

справа №639/8395/24
провадження № 22-ц/818/1397/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2025 року, постановлене під головуванням судді Замікули Б.С.,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором: №986886837 від 20.12.2020 у розмірі 69954,97 грн та понесені судові витрати.
Рішенням Салтівського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з цим рішення суду є неправомірним та підлягає скасуванню. Зазначає, що позивачем до матеріалів справи було долучено документ від 20.12.2020 року, з якого вбачається, що 20.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 14750 грн. безготівковим зарахуванням Moneyveo SFD Visa Transfer на платіжну картку № 4149-62XX-XXXX-2150, який був зазначений особисто відповідачем при заповненні заявки на отримання грошових коштів кредит на сайті Первісного кредитора. Вищезазначене підтверджується довідкою АТ «ПриватБанк» від 29.10.2024 року. Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора та перерахування на рахунок відповідача надавши беззаперечні докази. Оскільки відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того позивач просить покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 6 056,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем коштів за договором №986886837 від 20.12.2020 року.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 20.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір №986886837 у форматі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до п. 1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 14750 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором
Згідно умов п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів.
Положеннями п. 1.4 Договору визначено, що за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 84,18 % річних, що становить 0,23 % від суми Кредиту за кожний день користування ним, 
Відповідно до п. 1.4.2. Договору, за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 552,66 % річних, що становить 1,51 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження Дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, Позичальнику може бути надано додаткову знижку від Індивідуальної процентної ставки. 
Вказаний Договір підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6V6M8.
Згідно з копією довідки №10/2024 від 29.10.2024, виданої АТ КБ «Приват Банк», відповідно до договору №1336 від 26.09.2013, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», АТ КБ «Приват Банк» 20.12.2020, серед іншого, перерахував на картку 4149-62ХХ-ХХХХ-2150 кошти у розмірі 14750 грн.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 зі строком дії до 28.11. 2019 (додаток №10). 
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (Додаток №11).
31.12.2020 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 (Додаток №12). В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 (Додаток №13).
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 (Додаток №14).
31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 (Додаток №15).
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, зі строком дії до 04.08.2021 (Додаток №17). 
B подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (Додаток №18) та №3 від 30.12.2022 (Додаток №19), якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.
07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №0711/24/Е, відповідно до умов якого позивачу перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
З виписки з особового рахунку за кредитним договором №986886837 від 20.12.2020 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» складає 69954,97 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14748,65 грн, заборгованість за відсотками 55206,32 грн.
Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 986886837 згідно умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 у тимчасове платне користування грошові кошти у сумі 14750,00 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,23 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (а.с.53-55).
Вказаний Договір підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6V6M8.
На підтвердження укладення кредитного договору №986886837 від 20 грудня 2020 року, позивачем надано довідку від 06 вересня 2023 року щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», з якої вбачається, що 20 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором MNV6V6M8, який було відправлено позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 20 грудня 2020 року о 18:05:13 год, введено 20 грудня 2020 року о 18:08:50.
Позивач посилається на те, що на виконання умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти 20 грудня 2020 року на банківську картку НОМЕР_2 хх-хххх-2150, вказану позичальником в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 20 грудня 2020 року, що підтверджується копією платіжного доручення в розмірі 14750 грн (а.с.69).
Згідно з довідки №10/2024 від 29.10.2024 року, виданої АТ КБ «Приват Банк», відповідно до договору №1336 від 26.09.2013 року, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що 20.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахував на картку 4149-62ХХ-ХХХХ-2150 кошти у розмірі 14750 грн.
Разом з тим доказів, які б свідчили, що зазначений картковий рахунок належить ОСОБА_1 а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано.
Доказів складення заяви (а.с.62), в якій зазначено номер карти, саме відповідачем матеріали справи не містять.
Таким чином позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредитних коштів.
Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.
Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.
Відповідно дост.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова