Справа № 734/4106/25 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/84/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд
у складі: головуючого-судді Салая Г.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2025 року, 

У С Т А Н О В И В:
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 04 вересня 2025 року о 18 годині 16 хвилин в с. Кіпті, дорога М-01, 98 км (Чернігівського району Чернігівської області), керував автомобілем Opel Kadeti Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП(вдруге протягом року).
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що місцевий суд залишив поза увагою те, що поліцейськими безпідставно зупинено автомобіль, тому їх поведінка була неправомірною. У зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції є незаконні та складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Також зазначає, що ознаки сп`яніння, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення є надуманими та не відповідають дійсності.
Вважає, що всі дії працівників поліції були вчинені через упереджене ставлення до водія через наявність правопорушень у минулому.
Вказує, що поліцейський повинен був запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі, але це зроблено працівниками поліції не було.
ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом винуватості особи, оскільки формулювання обвинувачення є не точним та не конкретним.
Зазначає, що поліцейським було порушено процедуру складання протоколу, оскільки йому не було роз`яснено права, про що має бути відмітка у протоколі, а запис про роз`яснення прав не відповідає дійсності.
Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні правові докази, які б свідчили про відсторонення водія від керування транспортним засобом.

На засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, тому можливо розглянути справу у його відсутність. 
Дослідивши матеріали справи перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 443647 від 04.09.2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в лікаря нарколога, водій відмовився.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені в ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

В діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він порушив Правила дорожнього руху України, а саме п. 2.5, та був притягнутий до адміністративної відповідальності 22 листопада 2024 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з даними, наявного у матеріалах справи направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.
Із переглянутого апеляційним судом відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що на відео реєстратор поліцейського автомобіля зафіксовано рух автомобіля та його зупинку на вимогу поліцейських. Підставою для зупинки роз`яснено п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліції». Після перевірки документів, поліцейський поцікавився у водія на предмет вживання алкогольних чи наркотичних речовин, на що останній заперечив, повідомивши, що алкоголь та наркотичні засоби не вживав. Поліцейським перевірено та виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло та неприродна блідість обличчя, про що повідомлено водієві та висловлено вимогу пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Водій відмовився від проходження медичного огляду у лікарні. Водієві були роз`ясненні його права та наслідки відмови від проходження огляду. Після складання протоколу водій відмовився від його підпису та отримання його копії. ОСОБА_1 було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом.
Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Такі обставини не спростовуються доводами апеляційної скарги щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння, оскільки такі були встановлені поліцейським у межах його повноважень та висунута вимога пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, відмова водія зафіксована. Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що ставиться у вину ОСОБА_1 дослідженими доказами доведена.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними у даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відеозапис відображає послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 

Щодо доводів апелянта про неправомірність дій працівників поліції відносно законності зупинки транспортного засобу, то такі не відповідають дійсності, оскільки працівниками поліції було роз`яснено підставою для зупинки п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліції», а саме пошкодження бамперу та підозра ДТП.
Питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.
Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції, які нібито мали місце 04.09.2025 року, протиправної поведінки суб`єктів владних повноважень, будь-яких провокацій під час зупинки транспортного засобу та відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.
Щодо доводів апелянта про те, що йому працівниками поліції не роз`ясненні його права не відповідають дійсності та спростовуються переглянутим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Також відеозаписом зафіксовано відмову водія від підпису та пояснень, що відповідно до законодавства є його правом.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський повинен був запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі, але це зроблено працівниками поліції не було, також є безпідставними, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, то поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене судом із додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай