ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"19" січня 2026 р. Cправа № 902/1262/25  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О.Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А.Л., за участю:
представника позивача – Слюсар О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Вінниці, в приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 902/1262/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 9, м. Гайсин, Гайсинський р-н, Вінницька область, 23700, ідентифікаційний код юридичної особи: 13331945)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 85, м. Гнівань, Вінницький р-н, Вінницька область, 23210, ідентифікаційний код юридичної особи: 35558713)
про стягнення 2 710 980,83 грн
УСТАНОВИВ:
11.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" про стягнення заборгованості у розмірі 2 710 980,83 грн з яких: 1 011 581,41 грн - основного боргу, 951 945,66 грн - пені, 119 574,38 грн - 3% річних та 627 879,38 грн - інфляційних втрат.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 12.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" укладено Договір № 120801-20 (далі - Договір), за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу товар в кількості, асортименті, в строки та на умовах визначених Договором, а відповідач прийняти та оплатити товар за ціною згідно даного Договору.
Позивачем на виконання умов Договору поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 1'011'581,41 грн, що підтверджується оформленими видатковими накладними. Однак, у визначений Договором строк, свої зобов`язання в частині оплати за поставлений товар відповідач не виконав. 
Крім того, додатковою угодою №1 від 31.12.2020 до Договору № 120801-20 від 12.08.2020 року Сторони погодили внести зміни до п. 10 Договору, у відповідності до яких, Договір діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. При цьому, у випадку якщо за 30 календарних днів до вказаної дати жодна із сторін не направить другій стороні пропозиції про намір припинити термін дії договору, то договір автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих же умовах.
За наведених обставин позивач вказує, що укладений Договір № 120801-20 від 12.08.2020 року є діючим на даний час.
Разом з тим, у зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати заборгованості за поставлений товар, позивачем нараховано на суму основного боргу пеню, 3% річних та інфляційні втрати, які заявлено до стягнення з відповідача.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 справу № 902/1262/25 розподілено судді Виноградському О. Є.
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 17.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/1262/25, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.10.2025 об 11:00 год.
За наслідками розгляду справи 22.10.2025, зважаючи на неявку представника відповідача, суд постановив ухвалу у протокольній формі про відкладення судового засідання на 10.11.2025 о 12:30 год.
Однак, в установлений день та час судове засідання не відбулося через відсутність електроенергії в будівлі Господарського суду Вінницької області, що підтверджується Актом щодо знеструмлення електромережі суду № 15/2025 від 10.11.2025 року.
За наведених обставин, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11.11.2025 суд постановив повідомити учасникам справи, що підготовче судове засідання у справі № 902/1262/25 відбудеться 08.12.2025 о 14:30 год.
Суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 902/1262/25 до судового розгляду по суті на 12.01.2026 о 10:00 год., про що постановив відповідно протокольну ухвалу від 08.12.2025 за наслідками проведеного судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.12.2025 суд постановив повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР", що судове засідання з розгляду справи № 902/1262/25 по суті відбудеться 12.01.2026 о 10:00 год.
У судовому засіданні 12.01.2026, суд, зважаючи на необхідність надання можливості викладення своєї процесуальної позиції відповідачем та його першу неявку в судове засідання з розгляду справи по суті, постановив ухвалу у протокольній формі про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 19.01.2026 о 15:00 год.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13.01.2026 суд повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР", що судове засідання з розгляду справи № 902/1262/25 по суті відбудеться 19.01.2026 о 15:00 год.
На визначену судом дату в судове засідання з`явився представник позивача – Слюсар О. О.
Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зауважує, що відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала Господарського суду Вінницької області від 13.01.2026, якою повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР", що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 19.01.2026 о 15:00 год., була доставлена відповідачу до Електронного кабінету ЄСІТС – 13.01.2026 о 18:50 год., та у відповідності до положень ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученою 14.01.2026 року.
Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, провівши стадію дослідження доказів та, відповідно до частини 1 статті 219 ГПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
Після перерви, судом, згідно із частиною 6 статті 233 та частиною 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) рішення.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
12.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" (далі –Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" (далі – Покупець) укладено Договір № 120801-20, відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Товар в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим Договором, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його по ціні згідно даного Договору.
Відповідно до п. 2.1. Договору, загальна сума Договору необмежена і визначається як сукупна вартість товару, який буде поставлений Постачальником Покупцю протягом терміну дії даного Договору.
Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар на умовах вказаних в договорі. Якість товару має відповідати ДСТУ та ТУ (п.п. 3.1., 3.1.1. Договору).
Покупець зобов`язується прийняти товар відповідно до умов договору, оплатити його по ціні вказаній в п. 4.1, в строки і в порядку відповідно до п.4.2 даного договору (п.п. 3.2., 3.2.1. Договору).
Згідно із п. 4.1. Договору оплата товару відбувається по цінах (з ПДВ), які діють у Постачальника на момент відгрузки, відповідно з виставленими рахунками - фактурами, видатковими накладними та специфікаціями.
Пунктом 4.2. Договору визначено, що розрахунки за товар проводяться у безготівковій формі на поточний рахунок Постачальника протягом п`яти днів з дати поставки (п.6.3.).
Відповідно до п. 6.1. Договору 6.1 поставка товару відбувається автомобільним транспортом зі складу Постачальника. 
- Поставка Товару зі складу Постачальника проводиться на умовах FCA (франко - перевізник), відповідно до INCOTERMS – 2010.
- Постачальник зобов`язаний відвантажити Товар в наданий Покупцем транспортний засіб в місці поставки. Місцем поставки в цьому випадку є територія Постачальника, що розташована за адресою: м.Вінниця,вул..Пархоменка, 16.
- Зобов`язання Постачальника щодо поставки Товару зі складу вважаються виконаними з моменту завантаження Товару в наданий Покупцем транспортний засіб (здати поставки).
- Поставка Товару зі складу Постачальника може також проводиться на умовах СРТ ( склад Покупця), відповідно до INCOTERMS - 2010.
- Умови поставки визначаються в Специфікаціях до даного Договору.
Документом, що підтверджує факт поставки Товару за цим Договором є видаткова накладна, в якій вказується найменування, кількість, ціна, загальна вартість, дата поставки (п. 6.2. Договору).
Відповідно до умов поставки Товару згідно даного Договору, датою поставки (переходу права власності на Товар) є дата Видаткової накладної підписаної і Продавцем і Покупцем (п. 6.3. Договору).
Згідно із п. 8.1. Договору Сторони зобов`язуються не розголошувати і не передавати третім особам умови даного договору , та мості які являються комерційною таємницею. За невиконання даних умов Сторони несуть матеріальну відповідальність по відшкодуванню збитків, втраченої вигоди та морального збитку.
Відтермінування платежу 1 календарний місяць з дати поставки. За порушення строків оплати Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5 %, яка нараховується на суму несвоєчасно оплаченої поставленої /редукції за кожен день прострочення оплати (п. 8.2. Договору).
Пунктом 8.3. Договору визначено, що у випадку неналежного виконання своїх обов`язків Постачальником, які призвели до порушення строків поставки, до Постачальника застосовуються штрафні санкції в розмірі пені 0,5% від вартості несвоєчасно поставленого товару, за кожен день прострочення поставки.
Сплата штрафних санкцій відповідно до умов даного Договору не звільняє Сторони від виконання умов Договору (п. 8.5. Договору).
Відповідно до п. 9.1. Договору спори та розбіжності, які виникають між Сторонами в процесі виконання Договору, вирішуються шляхом переговорів. У випадку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів вони підлягають розгляду в Господарському Суді по місцю знаходження відповідача. При цьому винна Сторона відшкодовує в повному обсязі всі витрати, понесені іншою стороною в зв`язку з розглядом спорів в Господарському Суді.
Згідно із п. 10.1. Договору всі доповнення до даного Договору є його невід`ємною частиною і вступають в дію , якщо вони здійснені в письмовому вигляді, підписані та завірені печатками з обох сторін.
Даний Договір вступає в силу з моменту підписання обома Сторонами та діє до 31.12.2020 р. (п. 10.4. Договору)
Специфікацією від 24.09.2020 до Договору поставки № 120801-20 від 12.08.2020 року (далі – Специфікація) Сторони визначили марку цементу, пакування, кількість, ціну грн з ПДВ з доставкою, виробника та форму доставки.
Дана Специфікація є невід`ємною частиною Договору поставки і набирає чинності з моменту підписання її сторонами (п. 3 Специфікації).
Додатковою угодою №1 від 31.12.2020 до Договору № 120801-20 від 12.08.2020 року (далі – Додаткова угода) Сторони погодили внести зміни до п. 10 Договору та викласти його в наступній редакції:
10.1. Даний Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.
10.2. Сторони погодили, що у випадку, якщо за 30 календарних днів до вказаної в п. 1 0. 1 дати жодна зі сторін не направить другій стороні пропозиції про намір припинити термін дії договору в зазначений день, то договір автоматично (без укладання додаткової угоди) продовжується на наступний календарний рік на тих же умовах, що діють на момент автоматичної пролонгації, без обмеження кількості пролонгацій.
10.3. Сторона, яка має намір достроково розірвати договір, зобов`язана направити другій стороні письмову пропозицію з таким наміром не пізніше, ніж за 15 календарних днів до бажаної дати дострокового розірвання договору. У такому випадку, при взаємній згоді Сторін, Договір може бути розірваний шляхом підписання додаткової угоди. Одностороннє розірвання Договору не допускається, крім випадків передбачених цим Договором.
10.4. Розірвання / припинення дії договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, які виникли в період дії Договору, і які не були виконані до дати розірвання-припинення дії Договору, а також не звільняє Сторони від відповідальності, що виникає внаслідок невиконання таких зобов`язань.
10.5. Даний Договір складений у 2 (двох) примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної зі Сторін.
Договір, Специфікацію та Додаткову угоду підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем за період дії Договору здійснено поставку товару на загальну суму 1 011 581,41 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: 
- № РН-0006437 від 29.09.2021 року на суму 62 243,42 грн;
- № РН-0006543 від 30.09.2021 року на суму 56 240,17 грн;
- № РН-0006861 від 12.10.2021 року на суму 59 589,34 грн;
- № РН-0007093 від 20.10.2021 року на суму 62 103,42 грн;
- № РН-0007204 від 23.10.2021 року на суму 60 706,96 грн;
- № РН-0007435 від 27.10.2021 року на суму 66 650,65 грн;
- № РН-0007488 від 01.11.2021 року на суму 70 703,87 грн;
- № РН-0007700 від 09.11.2021 року на суму 63 096,14 грн;
- № РН-0008004 від 23.11.2021 року на суму 63 894,16 грн;
- № РН-0008055 від 25.11.2021 року на суму 68 895,04 грн;
- № РН-0008252 від 06.12.2021 року на суму 69 799,45 грн;
- № РН-0008344 від 09.12.2021 року на суму 343 623,97 грн.
Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками. Матеріали справи не містять претензій щодо якості чи кількості отриманого товару або строків його поставки, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.
У зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати вартості поставленого товару, позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" було направлено Претензію № 146 від 11.07.2025 року щодо порушення умов Договору № 120801-20 від 12.08.2020 та сплати заборгованості у розмірі 1 011 581,40 грн з доданим Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 по 11.07.2025 року, однак реагування відповідача на таку претензію матеріали справи не містять.
За наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 011 581,40 грн - основного боргу, а також 951 945,66 грн - пені, 119 574,38 грн - 3% річних та 627 879,38 грн - інфляційних втрат.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір № 120801-20 від 12.08.2020 року.
Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Згідно із п.1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" на виконання умов Договору № 120801-20 від 12.08.2020 здійснено поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" на загальну суму 1 011 581,41 грн.
Разом з тим, відповідачем, в порушеннях взятих на себе зобов`язань за Договором, не здійснено оплату вартості поставленого позивачем товару на вказану суму та не надано доказів, які б спростовували викладені у позові обставини. 
Як уже зазначалось судом, частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Пунктом 4.2. Договору визначено, що розрахунки за товар проводяться у безготівковій формі на поточний рахунок Постачальника протягом п`яти днів з дати поставки (п.6.3.).
Відповідно до умов поставки Товару згідно даного Договору, датою поставки (переходу права власності на Товар) є дата Видаткової накладної підписаної і Продавцем і Покупцем (п. 6.3. Договору).
Відтак, прострочення відповідача щодо оплати вартості отриманого товару виникло за спливом 5 календарних днів після його прийняття (за фактом підписання відповідних видаткових накладних), що кореспондується із приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України.
Враховуючи викладене, дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, а також не надання відповідачем доказів на спростування обставин, наведених у позові, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 011 581,4 грн – основного боргу. 
Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.
Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання
Суд враховує, що відповідно до Закону України № 4196-IX від 09.01.2025 "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" Господарський кодекс України з 28.08.2025 втратив чинність. Водночас суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин Господарський кодекс України був чинним. 
Отже, при розгляді позовних вимог у частині стягнення пені підлягають застосуванню положення Господарського кодексу України, чинного на момент виникнення відповідних правовідносин, з урахуванням того, що Господарський кодекс України втратив чинність з 28.08.2025.
За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Згідно із ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 8.2. Договору визначено, що за порушення строків оплати Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5 %, яка нараховується на суму несвоєчасно оплаченої поставленої /редукції за кожен день прострочення оплати. 
Зважаючи на те, що відповідно до пунктів 4.2 та 6.3 Договору прострочення відповідача щодо оплати вартості отриманого товару виникає за спливом 5 календарних днів після його прийняття (за фактом підписання відповідних видаткових накладних), а нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснюється з наступного дня за кожною видатковою накладною окремо, суд дійшов до висновку, що позивачем правильно визначено період прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом перевірено розрахунок пені за Договором № 120801-20 від 12.08.2020 року, який долучено позивачем до матеріалів позовної заяви за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" та встановлено, що останній не є арифметично правильним.
Як вбачається із розрахунку пені здійсненого позивачем, останній здійснено в розмірі 0,5 % вартості за кожною видатковою накладною окремо. 
При цьому суд виходить із того, що позивач при здійсненні своїх розрахунків не врахував обмеження розміру пені, що встановлене ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", згідно із якою розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. 
Це положення слугує механізмом для забезпечення балансу між інтересами кредитора та боржника, не допускаючи надмірної фінансової відповідальності, яка могла б поставити боржника у невиправдано важке фінансове становище. Іншими словами, законодавство захищає відповідача від надмірних санкцій. Розрахунок пені, наданий позивачем, перевищує допустимі межі, встановлені законом.
З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок пені за кожною видатковою накладною окремо, відповідно до зазначеного періоду та суми боргу, із використанням калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" встановивши, що загальний обґрунтований розмір стягнення з відповідача пені, яка не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України за вказані періоди, становить 105 001,38 грн.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Виходячи із положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Як убачається із наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, кінцевою датою періоду нарахування за кожною видатковою накладною є 08.09.2025, однак індекси інфляції за визначені періоди враховано по липень 2025 року.
З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок інфляційних втрат за кожною видатковою накладною окремо, відповідно до зазначеного періоду і суми боргу, із застосуванням калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" та встановив, що правильна сума інфляційних втрат, яка підлягає до стягнення з відповідача, у загальному розмірі становить 624 528,50 грн. 
Разом з тим, перевіривши загальну суму нарахування 3 % річних, здійснених позивачем за вказані періоди, а саме 119 574,38 грн, судом встановлено, що зазначена сума обрахована арифметично правильно, а отже, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню, з наведених вище мотивів.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 грн.
При зверненні до суду з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 2 710 980,83 грн), розмір судового збору з якої становить – 40 664,71 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що позовну заяву подано до суду через систему "Електронний суд" ЄСІТС, а відтак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи за подання позовної заяви до суду позивачем, згідно платіжної інструкції № 3210 від 10.09.2025 сплачено судовий збір в розмірі 40 664,71 грн.
При, цьому правильна сума судового збору, яка підлягала сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" за подання позовної заяви до суду становила 32 531,77 грн (40 664,71 грн х 0,8 = 32 531,77 грн).
У зв`язку із відсутністю клопотання про повернення переплаченої суми, питання про повернення позивачу 8 132,94 грн судом не вирішується.
З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 22 328,23 грн, інша частина судового збору покладається на позивача.
Керуючись статтями 74, 76– 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 9, м. Гайсин, Гайсинський р-н, Вінницька область, 23700, ідентифікаційний код юридичної особи: 13331945) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 85, м. Гнівань, Вінницький р-н, Вінницька область, 23210, ідентифікаційний код юридичної особи: 35558713) про стягнення заборгованості у розмірі 2 710 980,83 грн, з яких: 1 011 581,41 грн - основного боргу, 951 945,66 грн - пені, 119 574,38 грн - 3% річних та 627 879,38 грн - інфляційних втрат задовольнити частково. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 85, м. Гнівань, Вінницький р-н, Вінницька область, 23210, ідентифікаційний код юридичної особи: 35558713) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДЧИЙ" (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 9, м. Гайсин, Гайсинський р-н, Вінницька область, 23700, ідентифікаційний код юридичної особи: 13331945) 1 011 581,41 грн - основного боргу, 105 001,38 грн – пені, 119 574,38 грн - 3% річних, 624 528,50 грн - інфляційних втрат та 22 328,23 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у підсистемі (модулі) ЄСІТС.
Повне рішення складено 27 січня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:
1 - до справи