УХВАЛА

11 грудня 2025 року 
м. Київ

справа №500/4169/22
адміністративне провадження № К/990/32681/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Бевзенка В.М., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження 
заяву представника ОСОБА_1 Фльорківа Олександра Володимировича
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат
у справі №500/4169/22
за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
до Тернопільської міської ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії, Товариства з обмеженою відповідальністю "Револют"
про визнання протиправним рішення.

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Тернопільської міської ради , в якому просили визнати протиправним та нечинним пункт 4 рішення сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 21.08.2021 №8/3/78 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації "Тернопільсько-Зборівській архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви"".

Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 07.05.2025 задовольнив позов. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 15.07.2025, задовольнивши апеляційні скарги відповідача і третьої особи, скасував зазначене рішення суду першої інстанції від 07.05.2025 та прийняв нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

01.08.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач просив скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2025, залишити в силі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025.

Верховний Суд постановою від 28.11.2025 задовольнив касаційну скаргу позивача та вирішив скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

02.12.2025 до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 Фльорківа Олександра Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення.
У заяві представник позивача покликається на те, що Верховний Суд не вирішив питання про перерозподіл судових витрат, понесених позивачем Семерезом В.П. в суді апеляційної інстанції, про що просив представник позивача Фльорків О.В у касаційній скарзі (пункт 3 прохальної частини касаційної скарги).
Зазначає, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги в суді апеляційної інстанції та, відповідно, розмір судових витрат, підтверджується Актом №6 від 27.06.2025 обсягу наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2023 на суму 9000,00 грн та Додатком № 4 від 24.06.2025 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2023, копії яких представник позивача надавав до Восьмого апеляційного адміністративного суду разом із відзивами на апеляційні скарги на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025.

08.12.2025 до Верховного Суду надійшли заперечення відповідача щодо задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення, в яких Тернопільська міська рада покликається на те, що заява є необґрунтованою  з огляду на те, що справа №500/4169/22 є справою незначної складності та розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу фактично наданих адвокатом послуг, ця категорія справ є поширеною, судова практика сформована судами, а всі додатки до позовної заяви були в позивача, тому аналіз правових підстав та підготовка позовної заяви не потребують значної витрати часу.
На думку відповідача, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18, від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Вирішуючи вищезазначену заяву, Суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 6 цієї статті визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. 
Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частинами 3, 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката відображено у ч. 5 ст. 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС у разі разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2023, укладеної між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "Сила права" в особі керуючого партнера Фльорківа Олександра Володимировича, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта у Тернопільському окружному адміністративному суді, Восьмому апеляційному адміністративному суді, Верховному Суді та інших судах, державних органах, установах, недержавних організаціях у справі №500/4169/22 Тернопільського окружного адміністративного суду за позовом клієнта та інших фізичних осіб до Тернопільської міської ради про визнання протиправним рішення, на умовах і в порядку, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язується надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Представник позивача разом з відзивом до суду апеляційної інстанції подав Додаток №4 до Договору про надання правничої (правової допомоги) від 10.01.2023, датований 24.06.2025, в якому ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання "Сила права" визначили види правничої (правової) допомоги та погодили розмір гонорару до договору, а саме:
1. Види правничої (правової) допомоги:
- ознайомлення із доводами апеляційних скарг Тернопільської міської ради та ТОВ "Револют" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в справі №500/4169/22, підготовка та подання відзивів на апеляційні скарги;
- участь у судових засіданнях;
- підготовка заяв та клопотань з процесуальних питань;
- інша допомога, пов`язана із справою.
2. За одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 1000 грн.
3. Загальний розмір гонорару залежить від кількості затрачених адвокатом адвокатського об`єднання годин по даній справі, але в будь-якому випадку  не може бути меншим 8000 грн.

До суду апеляційної інстанції представник позивача подав акт №6 про надання правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги до Договору від 10.01.2023, датований 27.06.2025, в якому зазначено, що відповідно до Додатку 4 від 24.06.2025 адвокатське об`єднання надало, а клієнт отримав правничу (правову) допомогу в такому обсязі:
1. Ознайомлення із доводами апеляційної скарги Тернопільської міської ради та ТОВ "Револют" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в справі №500/4169/22, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (4 год) - вартість послуг 4000 грн.
2. Ознайомлення із доводами апеляційної скарги ТОВ "Револют" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в справі №500/4169/22, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (4 год) - вартість послуг 4000 грн.
3.Участь у судових засіданнях (провадження №А/857/23424/25) (1 год.) - вартість послуг 1000 грн.
Всього: 9 год. - 9000 грн.

Суд зазначає, що у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку:
«…При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.»
Крім того, у постанові від 28.07.2023 у справі №640/583/20 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність в платіжному дорученні номеру справи виключає можливість врахування його як доказ понесення витрат на правову допомогу.»

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 22.05.2024 у справі № 280/429/19, від 08.09.2025 у справі №640/20411/22.

В матеріалах справи наявний договір про про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2023, Додаток №4 до Договору про надання правничої (правової допомоги) від 10.01.2023, акт №6 про надання правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги до Договору від 10.01.2023, водночас відсутні докази фактичного понесення позивачем судових витрат на суму 9000,00 грн (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), які дозволяли б в сукупності ідентифікувати відповідний платіж, а тому заява представника позивача Фльорківа О.В про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 252 КАС України, Суд - 

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Фльорківа Олександра Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення у справі №500/4169/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                     О.П. Стародуб