Справа № 521/555/26
Провадження 2-о/521/150/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

19 січня 2026 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання – Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України, заінтересована особа – Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд встановити факт смерті громадянки України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженка села Борозенське Борозенської сільської громади Бериславського району Херсонської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Цюрупинським РВУМВС України в Херсонській області 18 квітня 1996 року, місце реєстрації згідно даних паспорту: АДРЕСА_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06.30 годині на окупованій території України - в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим (причина смерті: набряк легені внаслідок атеросклеротичного кардіосклерозу).
В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона є донькою померлої на тимчасово окупованій території ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживала у селищі Брилівка у Виноградівській сільській громаді Херсонського району Херсонської області. ІНФОРМАЦІЯ_4 тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати померла у лікарні на тимчасово окупованій території у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим. Через окупацію цієї території органи державної влади України не здійснюють там своїх повноважень, тому отримати офіційне свідоцтво про смерть, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у встановленому законом порядку неможливо. Тимчасово окупована територія України є невід?ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Факт настання смерті мами Заявниці на тимчасово окупованій території підтверджується наступними доказами: копією медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 225028250, виданого 05 грудня 2025 року лікарем-патологоанатомом Сімферопольської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_3 ; ??копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 09 грудня 2025 року органом окупаційної влади - Скадовським районним відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС Херсонської області; ??світлиною з місця поховання ОСОБА_2 . Родинний зв?язок між заявницею та померлою підтверджується свідоцтвом про народження. 
Встановлення факту смерті необхідне для державної реєстрації смерті у відділі ДРАЦС, а згодом - оформлення спадкових прав. Оскільки свідоцтво про смерть видане 05.12.2025 року органом, що не підконтрольний державі Україна на окупованій території, не створює правових наслідків на території України, зареєструвати смерть матері заявниця не в змозі. У зв?язку з чим у неї існують перешкоди в оформленні належним чином державної реєстрації смерті її матері, громадянки України ОСОБА_2 . Відповідні обставини слугували підставою звернення до суду з відповідною заявою. 
Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Учасники справи у призначене судове засідання не з`явилися.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою померлої на тимчасово окупованій території ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживала у селищі Брилівка у Виноградівській сільській громаді Херсонського району Херсонської області.
Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 17.06.1961 року, серії НОМЕР_3 та актовим записом про шлюб № 5 від 01.03.1980 року, складеним виконавчим комітетом Брилівської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області.
Встановлено, що мама заявниці – ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим.
Факт настання смерті мами Заявниці на тимчасово окупованій території підтверджується наступними доказами: 
- копією медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 225028250, виданого 05 грудня 2025 року лікарем-патологоанатомом Сімферопольської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_3 ; 
- ??копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 09 грудня 2025 року органом окупаційної влади - Скадовським районним відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС Херсонської області; ??
- світлиною з місця поховання ОСОБА_2 .
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376 визначено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Так, відповідно до Додатку до вказаного Наказу, Автономну Республіку Крим, віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. Територія, на якій проживала ОСОБА_2 , та місце її смерті - м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, перебуває під тимчасовою окупацією. Оскільки на тимчасово окупованій території фактично діє окупаційна влади, документи про смерть, видані такою владою, не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України.
У зв?язку з чим, жодна державна установа України що на час смерті ОСОБА_2 , що станом на час подання цієї заяви – не працюють.
Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію ОСОБА_2 у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.
Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Відповідно до п. І глави 5 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом МУ 18.10.2000 № 52/5, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/0); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/0); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров?я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006р. № 545.
Медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, що, може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті ОСОБА_2 - відсутній.
Відповідно до частин другої і третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішеннях у справах «Cyprus v. Turkey» від 12.05.2014 та «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia» від 23.02.2016р. зроблено висновок, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Внаслідок наведених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.
Враховуючи наведене, законом передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню.
Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.
Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявник.
Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті громадянки України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженка уродженка села Борозенське Борозенської сільської громади Бериславського району Херсонської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Цюрупинським РВУМВС України в Херсонській області 18 квітня 1996 року, місце реєстрації згідно даних паспорту: АДРЕСА_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06.30 годині на окупованій території України - в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим (причина смерті: набряк легені внаслідок атеросклеротичного кардіосклерозу).
Керуючись ст.ст. 293, 315-319, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженка села Борозенське Борозенської сільської громади Бериславського району Херсонської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Цюрупинським РВУМВС України в Херсонській області 18 квітня 1996 року, місце реєстрації згідно даних паспорту: АДРЕСА_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06.30 годині на окупованій території України - в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим (причина смерті: набряк легені внаслідок атеросклеротичного кардіосклерозу).
Рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН