Справа № 404/3228/25 
Номер провадження 2/404/1068/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі:
головуючого судді – Іванової Н.Ю.
при секретарі - Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява обґрунтована тим, що 01 травня 2024 року відповідач уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК» «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 79819193. 
14 червня 2021 року між ТОВ «ФК» «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 за яким, ТОВ «ФК» «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до реєстру боржників № 32 від 25 вересня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 79819193 в сумі 17 809 грн.
Як вказує представник позивача, всупереч умовам вказаних договорів, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідачем не виконано свого зобов`язання та після відступлення права вимоги не здійснено жодного платежу на погашення існуючої заборгованості, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Ухвалою судді від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 
17 липня 2025 року від представника відповідача, адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень, вказано, що надані копії договору не містять підпису відповідача. Крім того, суду не надано докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Так само графіки платежів та паспорти споживчих кредитів не містять підпису відповідача. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.
Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені.
Вказано, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Матеріали справи не містять доказів направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. 
У зв`язку з чим, представник відповідача просила відмовити повністю у задоволені позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
28 липня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Вказано, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет. При підписанні документів на телефонний номер клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта. (Щодо телефонного номеру - станом на 28 липня 2025 р. в Україні відсутні обов`язкові вимоги щодо прив`язки номера телефону до паспортних даних особи яка його придбала, отже одна особа може володіти декількома сім-картами (номерами телефону) користуватися послугами зв`язку, та припинити дію номера в будь - який час), (позичальник добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства: обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, які були відомі тільки їй (ПІБ, РНОКПП, дату народження, серію та номер паспорту) в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримала грошові кошти, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. 
Вищевикладене підтверджує те, що волевиявлення позивача було вільним і відповідало її внутрішній волі, відповідно до ст. 203 ЦК України. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, що спростовує необґрунтоване твердження позивача. 
Договір було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор (міститься вкінці договору) було направлено позичальнику на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту по вищезазначеному договору - +380507675563, одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства після чого позичальник натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, товариством було перераховано грошові кошти на банківську карту № НОМЕР_1 - позичальником особисто зазначена картка банку на яку йому краще перерахувати кошти. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалась. 
Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилась з Правилами надання коштів у позику, відповідачем при укладенні договорів висловлено не було. Отже, підписавши договори, відповідач посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернулась за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.
Заборгованість за договорами була нарахована первісним кредитором на підставі умов кредитного договору, та в подальшому дані нарахування було відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу - проценти за кредитними договорами є правомірно нарахованими відповідно до істотних умов договору позики. Позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
12 серпня 2025 року до суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. 
Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.
Судом установлено, що 01 травня 2024 року ОСОБА_1 із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклала договір позики № 79819193 в електронній формі.
Відповідного до договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти. 
Сума позики 5500 грн. Строк позики 16 днів, процентна ставка/день – 0,90% , дата повернення позики (останній день) 16 травня 2024 р., орієнтовна реальна річна процентна ставка 2540,58%, орієнтовна загальна вартість кредиту 6292 грн.
З Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до Договору позики) вбачається, що сума кредиту становить 5500,00 грн., проценти за користування кредитом 792 грн., загальна вартість кредиту 6292 грн.
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 32 від 25 вересня 2024 р. до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 809 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1320 грн. - сума заборгованості за відсотками, 10 989 грн. – сума заборгованості за пенею.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Матеріали справи свідчать про те, що договір позики укладений в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Навідміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції».
Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. ст. 526, 615 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що факт укладення кредитного договору і його невиконання боржником підтверджений належним чином.
Відтак посилання представника відповідача, на те, що матеріали справи не містять жодних підтверджень, що договір був укладений сторонами, в порядку, передбаченому законом, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються наведеним судом обставинами та дослідженими доказами. Доводи представника відповідача в частині відсутності в матеріалах справи доказів перерахування коштів за договором відхиляються судом, як безпідставні, і спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
При цьому, з огляду на презумпцію правомірності правочинів, суд приходить до переконання, що позивачем правомірно отримано право вимоги до відповідача в межах кредитного договору, а тому відхиляє заперечення представника відповідача і в цій частині також.
Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повного чи часткового виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, існують достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 5 500 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18.
З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не звертався.
Відповідно до умов договору позики, та додатку 1 до вказаного договору, встановлено, що сума кредиту становить 5500,00 грн., проценти за користування кредитом 792 грн., загальна вартість кредиту 6292 грн.
Таким чином, враховуючи правову позицію висловлену у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 792 грн. в межах строку кредитування.
Представник позивача просив суд також стягнути із відповідача суму заборгованості за пенею у розмірі 10989 гривень.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Так, п.15 та п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У свою чергу, представник позивача просить суд стягнути із відповідача суму заборгованості за пенею, яка, як вбачається із матеріалів справи, була нарахована у період воєнного стану в Україні. Натомість, враховуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що позичальник, тобто відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) пені за таке прострочення, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Отже, у зв`язку з вищевикладеним на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 5500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 792 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а всього загальний розмір стягнення складає 6292 грн.
Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 79819193 у сумі 6292 грн., а також судовий збір в сумі 3028 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено 13.01.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова