Київський районний суд м. Полтави 

Справа № 545/2929/25 
Провадження 2-а/552/114/25
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

30.12.2025   Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,
секретар судового засідання – Хрипунова Т.В.,
учасники справи та їхні представники:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – інспектор ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичко Вадим Григорович,
відповідач – Головне управління національної поліції в Полтавській області,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичка Вадима Григоровича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до інспектора ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичка Вадима Григоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Позовна заява обґрунтована тим, що 19 червня 2025 року відповідачем ОСОБА_2 складена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5017077, якою на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Тому позивач просив суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5017077 від 19.06.2025.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 21 липня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави (а.с.27-28).
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків (а.с. 36).
Після виконання позивачем вимог ухвали суду від 13 серпня 2025 року ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 26 вересня 2025 року відкрито провадження в даній справі, яку вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Цією ж ухвалою до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління Національної поліції в Полтавській області (а.с.46).
Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с.53-59).
У відзиві зазначив, що 19.06.2025 приблизно о 14:01 год. в м. Полтава по вул. Київське Шосе 46 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lanos н.з. ВП416ВК не маючи чинного страхового поліса (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії на вимогу працівника поліції, чим порушив п. 2.1 «ґ», п. 2.1 «а» ПДР України.
Так, позивача було зупинено інспектором відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Гузичком В.Г. відповідно до п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення).
Даний факт дійсно підтвердився, в подальшому чого і було складено оскаржувану постанову серії ЕНА № 5017077.
Відповідно до статті 252 КУпАП інспектором Гузичком В.Г. було оцінено докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та складено постанову серії ЕНА № 5017077.
ОСОБА_1 в позовній заяві не заперечує факт керування ТЗ Lanos н.з. НОМЕР_1 .
Також позивач не заперечує факт того, що в нього не було чинного страхового поліса (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та той факт що він дійсно не пред`явив посвідчення водія.
Натомість позивач зазначає лише ту обставину, що нібито у поліцейського, який склав оскаржувану постанову серії ЕНА № 5017077 відносно нього, службове посвідчення не відповідало вимогам постанови КМУ від 27.12.2018 № 1137.
Поліцейській по всій території України користуються службовим посвідченням відповідно до встановленого зразка, який визначений наказом МВС України від 26.04.2017 № 347.
Тому позивачу поліцейським було пред`явлено належне службове посвідчення.
Таким чином, доводи позивача не відповідають дійсності та спростовуються вищезазначеною інформацією.
Позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення.
Постанову серії ЕНА № 5017077 винесено згідно зі ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом.
Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.
Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві.
Оскільки згідно ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), вказану відповідь на відзив суд оцінює як письмові пояснення позивача по суті справи.
Відповідач інспектор ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичко В.Г., який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзив на позов не надав.

Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.
Інші заяви по суті справи та клопотання сторони до матеріалів справи не подавали.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що постановою інспектора ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичка В.Г. від 19 червня 2025 року серії ЕНА №5017077 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. (а.с. 5).
Відповідно до вказаної постанови 19.06.2025 о 14:01:52 м. Полтава, шосе Київське 46 км. водій, керуючи транспортним засобом не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та не мав діючого полісу страхування, чим порушив п. 2.1г та 2.1.А – керування ТЗ особою яка не має права керування таким транспортним засобом. 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 283 КУпАП.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
розмір штрафу та порядок його сплати;
правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зазначеним вимогам оскаржувана постанова відповідає. При цьому законом не передбачено, що обов`язковими елементами такої постанови має бути печатка або захисні елементи.
Тому суд відхиляє доводи позивача про невідповідність постанови вимогам закону.

Вирішуючи питання про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд виходить з такого.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Ту обставину, що він не пред`явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія, позивач визнає.
При цьому, судом встановлено, що мотиви, з яких позивач не надав на вимогу працівників поліції посвідчення водія, є безпідставними та не відповідають вимогам закону.
При цьому в позовній заяві позивач зазначив, що він був зупинений автомобілем з увімкненими червоними та синіми проблисковими маячками.
З долученого до справи відеозапису вбачається, що автомобіль мав відповідні позначення «Поліція».
Працівники поліції, які підійшли до позивача, були одягнені в однострій працівників поліції з відповідними знаками розрізнення поліцейського - знаками розрізнення на однострої (нарукавний знак «Поліція», нарукавні знаки органів (структурних підрозділів поліції), погони), що визначають приналежність до держави, відповідних органів (структурних підрозділів) поліції та спеціальні звання поліцейського.
Крім того, працівниками поліції позивачу було пред`явлено посвідчення установленого зразка.
Відповідно до ст. 5-1 Закону України «Про національну поліцію» ознаками належності до поліції є символіка поліції, однострій поліцейських, спеціальні звання, відомчі відзнаки, спеціальний жетон та службове посвідчення поліцейського.

З огляду на викладене, підстави ставити під сумнів наявність повноважень інспектора ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Гузичка В.Г. та інших працівників поліції, у Мусіяки О.В. були відсутні. 
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичко В.Г. діяв від імені відповідного органу Національної поліції в межах наданих йому повноважень. 
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 квітня 2017 року №347 «Про організацію виготовлення та видачі службових посвідчень Національної поліції України» затверджено бланк та опис бланка службового посвідчення України.
Оскільки спеціальним нормативним актом, а саме Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що зразки службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України, суд відхиляє посилання позивача у відповіді на відзив, що посвідчення працівників поліції має відповідати зразку бланка службового посвідчення посадових осіб та працівників органу виконавчої влади та Секретаріату Кабінету Міністрів України з безконтактним електронним носієм, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року №1137.
Тому суд відхиляє посилання позивача на те, що працівниками поліції йому було пред`явлені посвідчення, що не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року №1137.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Але відповідачами не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, доказів того, що він вчинив адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції, та у зв`язку з чим працівники поліції просили позивача пред`явити посвідчення водія.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:
якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
В постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17 Верховний Суд сформулював правову позицію щодо неправомірності накладення штрафу, так як поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про скоєння цим водієм порушення Правил дорожнього руху.
На час розгляду справи відповідачами не надано доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у зв`язку з яким він був зупинений, та у зв`язку з яким поліцейський вимагав пред`явлення документів на право керування транспортним засобом.
Тому той факт, що позивач не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортного засобу та полісу страхування, не створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Позовні вимоги позивачем були пред`явлені до інспектора ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичка Вадима Григоровича.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичко В.Г. діяв від імені відповідного органу Національної поліції. 
З огляду на вимоги ст. 222 КУпАП Гузичко В.Г. є неналежним відповідачем у справі.
Належним відповідачем у справі є Головне управління національної поліції в Полтавській області, залучене до участі у справі ухвалою суду від 26 вересня 2025 року в якості другого відповідача.
На ту обставину, що інспектор не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме державний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адмінправопорушення, звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а. 
На підставі викладеного позов підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване гне в автоматичному режимі, серії ЕНА №5017077 від 19 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження в адміністративній справі закрити.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичка Вадима Григоровича – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ,
відповідач – інспектор ВП №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Гузичко Вадим Григорович, адреса: м. Полтава, вул. Олени Пчілки, 19Е,
відповідач – Головне управління національної поліції в Полтавській області, адреса: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 83, код ЄДРПОУ 40108630.

Повне судове рішення складено 30.12.2025 року.

Головуючий  О.А.Самсонова