ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1011/25  Номер провадження 33/814/536/25	Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В. В.  Доповідач ап. інст. Захожай О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.
при секретарі - Лисенко О.Ю.
за участю:
захисника-адвоката-Чередніченка М.М.
представника потерпілих-Шимка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілих-адвоката Шимка А.О. на постанову судді Ленінського районного суду м.Полтави від 25 березня 2025 року,-
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
В апеляційній скарзі представник потерпілих адвокат Шимко А.О. просить постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак суд першої інстанції, не встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, представник потерпілих вважає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності вимогам чинного законодавства, а тому, таке рішення не можна вважати таким, що відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомляли.
З урахування викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників, що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення адвокатів Шимка А.О. та Чередніченка М.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Статтею 280 КУпАП прямо встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
З огляду на викладене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.
Як слідує з матеріалів справи суд першої інстанції в порушення зазначених вимог закону не встановив чи було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та чи винуватий ОСОБА_1 у його вчиненні, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належної правової оцінки, а формально встановивши, що на час розгляду справи закінчились передбачені ст.38 КУпАП строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.11.2024 о 12 год. 15 хв. у м. м. Києві, по Шосе Берестийське, 20 КМ, ОСОБА_1 , керував автомобілем Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух по узбіччі дороги при виїзді з нього не надав переваги в русі при цьому пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.2 та скоїв зіткнення з автомобілем Volvo XC90 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку та виконував розворот. Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.2, 11 ПДР. Його дії кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.
На переконання суду апеляційної інстанції, ці обставини повністю підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267410 від 10.03.2025, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КупАП, схемою місця ДТП, якими встановлено розташування учасників ДТП; заявою адвоката Шимко А.О. від 13.02.2025 на ім`я начальника УПП у м.Києві ДПП Курбакова Я.М, поясненнями учасників ДТП, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній рухаючись по Берестейському шосе не зміг уникнути зіткнення з автомобілем, який рухався в зустрічному напрямку та почав виконував маневр розвороту.
Надаючи оцінку цим доказам, у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо їх незаконності та недопустимості.
На переконання суду, ці докази у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у цій ДТП.
В силу вимог п. 10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
П.11 ПДР України визначає, як повинні рухатися нерейкові транспортні засоби на дорогах з двома або більше смугами для руху в одному напрямку. Основне правило: слід рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується обгін, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. 
Вирішуючи питання про наявність винуватості в діях ОСОБА_1 , суд виходить з того, що ПДР України прямо встановлено обов`язок водія транспортного засобу виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Одночасно з цим, апеляційний суд враховує висновок експерта ОСОБА_4 №1331/24, в якому зазначено, що в діях водія «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.п.1.10,10.2,11.2 ПДР України та вимог дорожньої розмітки 1.2 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України і така невідповідність перебуває у причинному зв`язку із настанням даної ДТП, що в свою чергу спростовує доводи адвоката Чередніченка М.М.
При цьому апеляційний суд вважає наголосити, що рух транспортних засобів по узбіччю заборонено, за винятком зупинки, стоянки та маневрів, які неможливо виконати без заїзду на узбіччя. Заборона зумовлена тим, що такий рух створює небезпеку для інших учасників руху (пішоходів, велосипедистів), може призвести до аварійних ситуацій та пошкодження транспортних засобів. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, отриманих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається та під час апеляційного перегляду не зазначалось.
За таких обставин приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною «поза розумним сумнівом».
Разом з тим, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинене 07 листопада 2024 року, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду 13 березня 2025 року.
Відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.
Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на час розгляду апеляційної скарги, а саме 25 березня 2025 року, пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
З огляду на викладене провадження у справі підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи та прийняття постанови про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, а апеляційна скарга представника потерпілих підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника потерпілих-адвоката Шимка А.О. -  задовольнити.
Постанову Ленінського районного суду м.Полтави від 25 березня 2025 року, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - скасувати.
Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Полтавського апеляційного суду О.І. Захожай