ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 жовтня 2025 року        м. Кропивницький

справа № 398/4206/24
провадження № 22-ц/4809/1347/25 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І., 
за участю секретаря судового засідання Гончар О. В., 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Житологосп»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача у справі ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Голосеніна Т. В.) від 17.06.2025,
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог
14.08.2024 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Боровський Валерій Анатолійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вказавши як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Житологосп», про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
2.Короткий зміст судового рішення, що оскаржується
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.06.2025 заяву ОСОБА_1 про відмову від позову в частині вимог до ОСОБА_1 у цивільній справі № 398/4206/24 задоволено, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне підприємство «Житлогосп», про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням закрито в частині позовної вимоги про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Судове рішення (ухвала) обґрунтоване тим, що у судовому засіданні позивач заявив клопотання про відмову від частини позовних вимог, а саме від своєї вимоги стосовно відповідача ОСОБА_1 . Це клопотання підтримав представник позивача. Тому, пославшись на норми ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд дійшов висновку, що імперативно він зобов`язаний закрити провадження у справі відносно відповідача ОСОБА_1 . При цьому мотиви, з яких позивач відмовляється від позову, значення не мають.
3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.06.2025 про задоволено його заяви про відмову від позову в частині вимоги до відповідача ОСОБА_1 та, відповідно, закриття провадження у справі в цій частині, просить скасувати цю ухвалу, а справу направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у судовому засіданні 17.06.2025 він повірив запевненню представника відповідачів, що в разі його відмови від позовних вимог, хоча б відносно його сина, відповідача ОСОБА_1 , той допоможе йому погасити наявну заборгованість за комунальні послуги по квартирі. Проте це виявилось, обманом. 
Апелянт стверджує, що написав заяву про відмову від позову частково необдумано, передчасно й це не відповідало його справжній волі.
4.Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надійшли.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
5.Позиції учасників справи, висловлені у судовому засіданні 22.10.2025
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Боровський Валерій Анатолійович, які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримали апеляційну скаргу.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Харута Вікторія Анатоліївна апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її вимоги без задоволення.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлений судовою повісткою-повідомленням про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0690930987480, яке йому вручене 04.09.2025.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
З огляду на таке, суд на місці постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 .
6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.
7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини: 
14.08.2024 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Боровський Валерій Анатолійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вказавши як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Житологосп», про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 (а. с. 1, 2).
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.09.2024 відкрито провадження у справі № 398/4206/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вказавши як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Житологосп», про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Суд постановив справу розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи (а. с. 21).
17.06.2025 у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву про закриття провадження у справі в частині його позову до відповідача ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У заяві вказав, що він більше не бажає, щоб його син ОСОБА_1 втратив право користування квартирою, а тому відмовляється від свого позову до нього. Також він вказав, що правові наслідки відмови від позову йому відомі та зрозумілі (а. с. 133). 
8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
8.1. Норми права та їх джерела
Цивільне судочинство базується на принципах, закріплених у ч. 3 ст. 2 ЦПК України, зокрема, на принципі диспозитивності суть якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, § 47, ЄСПЛ, 21.10.2010).
8.2. Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти та якими обставинними їх обґрунтовувати, а також покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження.
Цей принцип пов`язаний також з принципом змагальності.
Принцип диспозитивності діє у всіх стадіях процесу.
Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (ст. 12, ст. 13 ЦПК України).
Відмова від позову - це суб`єктивне безумовне право позивача, його одностороннє вільне волевиявлення, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного ним процесу. 
Відмова позивача від позову, особисто або через представника, здійснюється під контролем суду.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
З огляду на зазначене, суд може відмовити у задоволенні заяви про відмову від позову, яку подав до суду від імені позивача його представник у таких випадках: 
1) обмеження представника відповідної сторони у повноваженнях на вчинення процесуальної дії (відмови від позову); 
2) відмова позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, суперечить інтересам особи, яку він представляє.
У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що письмову заяву про відмову від позову до одного з відповідачів подав до суду особисто позивач ОСОБА_1 .
У своїй заяві від 17.06.2025 позивач повідомив суду, що це його волевиявлення так, як він більше не бажає, щоб його син, відповідач ОСОБА_1 , втратив право на проживання у квартирі.
Як вбачається з протоколу судового засідання від 17.06.2025, у ньому брали участь особисто позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Боровський Валерій Анатолійович (а. с. 136 - 138).
З цього ж протоколу судового засідання вбачається, що позивач підтримав свою заяву про часткову відмову від позову, а після роз`яснення йому судом процесуальних наслідків вчинення такої дії, наполіг на задоволенні цієї його заяви (а. с. 137, записи 35 - 39).
Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд з`ясовувати дійсні мотиви позивача, якими обумовлено його волевиявлення на відмову від свого позову, повністю або частково.
Отже, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повністю дотримався норм процесуального права, вирішуючи заяву позивача про відмову від позову в частині його вимоги до відповідача ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право на користування житлом.
Суд закрим провадження у справі у відповідній частині за наявності фактичних та правових підстав для цього.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач подав заяву про відмову від позову під впливом обману з боку представника відповідачів є необґрунтований, не підтверджені жодними доказами й правового значення не мають. 
9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Ухвала про закриття провадження у справі є такою, що перешкоджає подальшому провадженню, а тому, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, вона підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Аргументи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та зводяться до того, що після вчинення позивачем відповідно до норм процесуального законодавства відмови від позову й прийняттям місцевим судом відповідного рішення щодо поданої заяви, бажання позивача змінилося.
Апеляційна скарга не містить доводів, які б вказували на явність передбачених ст. 379 ЦПК України підстав для скасування ухвали суду про закриття провадження у справі у частині пред`явленого позову до відповідача ОСОБА_1 .
Отже, вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Вимоги апеляційної скарги позивача у справі ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.06.2025 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст цієї постанови складено 12.01.2026.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник