ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 лютого 2026 року   місто Чернівці справа № 718/2301/25
провадження №22-ц/822/225/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Височанської Н.К.
суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.
за участю секретаря судових засідань Факас А.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів, головуючий в суді першої інстанції суддя Скорейко В.В.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів.
Посилалася на те, що на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2022 року у справі №718/3026/21 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Після ухвалення рішення про стягнення аліментів, дитині встановлено діагноз «Розлад аутентичного спектру із затримкою мовлення та збереженим інтелектом». 
Наразі позивачкою витрачаються значні кошти та час на покращення якості життя сина, що свідчить про погіршення її матеріального стану.
Вказує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку (дитина розпочала відвідувати дитячий садок та додатково займатися із логопедом), тому вона не в змозі самостійно та за рахунок сплачуваних відповідачем аліментів забезпечити належні умови проживання дитини.
Посилається на те, що наразі відповідач перебуває на службі в Збройних Силах України, отже, отримує постійний дохід, тому вважає, що достатнім та співмірним буде стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частки від доходу платника аліментів. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів – задоволено в повному обсязі.
Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області №718/3026/21 від 10 лютого 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
Виконавчий лист (дублікат) №718/3026/21, виданий на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької від 10 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відкликано.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги 
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Маковійчук П.В. подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду. 
Вказав, що при ухваленні рішення судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню.
Так, на даний час відповідач дійсно проходить військову службу в Збройних Силах України, однак його матеріальне становище жодним чином не покращилося.
Заробітна плата в основному витрачається на забезпечення потреб, що пов`язані з проходження військової служби, оскільки держава не забезпечує військовослужбовців на належному рівні.
Крім того, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 і у них є малолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на його утриманні.
Однак судом першої інстанції це не взято до уваги. 
Крім того, суд при ухваленні рішення вважав, що обов`язок утримання дитини ОСОБА_6 , лежить на її матері ОСОБА_4 , яка є працездатною, при цьому ОСОБА_1 теж є працездатною, однак це суд до уваги не взяв, що свідчить про упередженість.
Отож у відповідача на утриманні фактично перебуває двоє малолітніх дітей, а тому при сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 заробітку (доходу), дочка ОСОБА_6 буде обмежена в матеріальному забезпеченні.
Вважає, що розмір аліментів не може бути більшим, ніж 1/5 частина заробітку (доходу) платника аліментів.
Не можуть братися до уваги доводи позивача про те, що нею несуться витрати на лікування їх дитини в контексті зміни способу та розміру стягуваних аліментів, так як витрати на лікування є додатковими витратами на утримання дитини і ОСОБА_7 додатково звернулася із позовом до нього про стягнення додаткових витрат понесених на лікування дитини.
У зв`язку із несенням військової служби погіршився його загальний стан здоров`я, він отримує бойові поранення, контузії тощо.
Позивачка фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.
Вважає, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження покращення його матеріального стану, а також, доказів погіршення її матеріального стану визначених статтею 192 СК України для збільшення встановленого розміру аліментів. У позовній заяві не міститься жодного посилання на підстави для зміни раніше встановленого розміру аліментів, передбачені ст.192 СК України. 
Не вказано яким чином погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів та за рахунок чого покращилося матеріальне становище відповідача. 
Просив рішення скасувати і в позові відмовити повністю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Вказала, що неповнолітній ОСОБА_3 відвідує дошкільний підрозділ опорного закладу освіти Кіцманський ліцей №1 та оплата за харчування дитини здійснюється матір`ю, дитина потребує одягу, взуття, засобів гігієни, засобів для підтримання стану здоров`я, відпочинку, розвитку, інших предметів для забезпечення нормальної життєдіяльності.
Крім того, в серпні 2022 року дитині було встановлено діагноз: затримка мовленнєвого розвитку, церебрастенічний синдром , призначено лікування та рекомендовано продовжувати заняття з логопедом та педагогом.
30 червня 2023 року КУ «Чернівецький міський інклюзивно-ресурсний центр №2» дитині було проведено діагностику за методикою САБО та за результатами діагностування дитині встановлено діагноз: розлади аутентичного спектру та -2.13-0 рекомендації щодо лікування та відновлення.
23 червня 2024 року дитина знову була обстежена в дитячому медичному центрі Бадді» (м.Київ) дитячим лікарем психіатром та підтверджено діагноз: розлад спектру аутизму із затримкою мовлення та збереженим інтелектом, потребує підтримки та надано рекомендації щодо лікування і відновлення.
Всі ці обставини та докази стверджують, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів у позивача змінився матеріальний стан в бік погіршення, оскільки виявлено захворювання дитини, на що витрачаються значні зусилля та кошти.
Відповідач самоусунувся від виховання, лікування та утримання дитини, аліментні зобов`язання виконує недобросовісно, проте зобов`язаний утримувати дитину на належному рівні.
На час ухвалення первинного рішення судом відповідач не мав постійного місця роботи, однак станом на теперішній час ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, отже отримує постійний дохід.
Тому позивач вважає, що аліменти слід стягувати в частці від доходу відповідача та їх розмір слід визначити у частці від доходу (заробітку) платника аліментів, що відповідає вимогам ч.5 ст.183 СК України.
Всі ці обставини були враховані судом першої інстанції під час ухвалення рішення, вірно застосовані норми матеріального права, враховано практику Верховного Суду у справах з аналогічними правовідносинами.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач проходить військову службу, в зв`язку із чим погіршився його стан здоров`я, він отримує травми та контузії, на лікування яких витрачає кошти, також не враховано, що він має на утриманні ще одну малолітню дитину, а отже судом першої інстанції порушено норми матеріального права, зокрема приписи статтей 182 та 183 СК України.
Проте такі доводи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки стороною відповідача не доведено належними доказами факту погіршення матеріального становища через незадовільний стан здоров`я та утримання ще однієї дитини. Додана ним довідка про встановлений медичний діагноз є консультативним висновком лікаря, датована ще 30 червня 2024 року та не підтверджує факту проходження лікування, періоду лікування та несення матеріальних витрат на лікування, відтак із неї неможливо дійти висновку про те, що стан здоров`я відповідача погіршився та потребує матеріальних витрат.
Наявність у відповідача на утриманні ще однієї дитини не спростовує висновків суду першої інстанції про визначення розміру стягуваних аліментів, оскільки позивачем ставиться питання про зміну розміру стягуваних аліментів та належними доказами доведено обставини щодо зміни матеріального становища в бік погіршання через хворобу дитини, необхідність у отриманні занять із логопедами та психологами, спеціальному харчуванні, тощо, що є безумовними підставами, які повинні враховуватися при визначенні розміру аліментів, що і було враховано судом першої інстанції.
Посилання апелянта на те, що хвороба дитини не є підставою для зміни розміру аліментів, а є підставою для стягнення додаткових витрат, понесених на лікування дитини є необґрунтованою та суперечить приписам ст. 182 СК України, яка передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд з поміж іншого враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.11-12).
Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2022 року у справі №718/3026/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15).
Постановою заступника начальника відділу Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Федоряком В.І. відкрито виконавче провадження №72783276 14 вересня 2023 року (а.с.16). 
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 386 від 26 серпня 2025 року встановлено, що позивач разом із сином проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . В цьому ж акті зазначено, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_8 . З батьком дитина не спілкується. Батько ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини (а.с.18).
Згідно довідки №164 від 21 серпня 2025 року, яка видана ОЗО Кіцманський ліцей №1, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний підрозділ, мама здійснює оплату за харчування дитини в повному обсязі (а.с.19).
З дослідженої судом медичної документації слідує, що Вадиму встановлено діагноз «Розлад спектру аутизму із затримкою мовлення та збереженим інтелектом».
Згідно консультативного висновку дитячого невролога від 23 серпня 2022 року встановлено, що у дитини ОСОБА_3 діагноз: затримка мовленнєвого розвитку. Церебрастенічний синдром (а.с.20).
Відповідно до звіту спеціаліста за результатами діагностики методом CАSD позивачу надано низку рекомендацій для соціалізації сина ОСОБА_8 , в якого діагностовано симптоми аутистичного спектру (а.с.21).
З бланків замовлень медичної лабораторної діагностики біоматеріалу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася за послугами з дослідження стану імунної системи сина, з метою виявлення порушення та допомоги в діагностиці таких захворювань, як аутоімунні хвороби, алергії та імунодефіцити (а.с.24-30).
30 червня 2023 року КУ «Чернівецький міський інклюзивно-ресурсний центр №2» дитині було проведено діагностику за методикою САБО та за результатами діагностування дитині встановлено діагноз: розлади аутентичного спектру та -2.13-0 рекомендації щодо лікування та відновлення.
23 червня 2024 року дитина знову була обстежена в дитячому медичному центрі Бадді» (м.Київ) дитячим лікарем психіатром та підтверджено діагноз: розлад спектру аутизму із затримкою мовлення та збереженим інтелектом, потребує підтримки та надано рекомендації щодо лікування і відновлення.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 лютого 2021 року, у відповідача ОСОБА_2 народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 403 від 05 вересня 2025 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_5 проживають за адресою АДРЕСА_2 . Квартира за цією адресою орендована відповідачем, який зараз проходить військову службу в ЗС України (а.с.50).
Згідно консультативного висновку №18007 від 30 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав бойове поранення та йому встановлено діагноз – ВОСП лівої шийки стегна, посттравматична перфорація барабанної перетинки справа, посттравматична нейросенсорна приглухуватість (а.с.51).

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.
Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції частково не відповідає.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що фактичне утримання, виховання та основна відповідальність з забезпечення потреб дитини лежить на позивачці ОСОБА_1 . Щоденний догляд, організація побуту, забезпечення одягом та харчуванням, медичним наглядом, розвитком та соціалізацією дитини з симптомами розладів аутистичного спектру (РАС) здійснюються позивачкою самостійно. Участь батька у житті дитини обмежується лише фінансовим внеском у виді аліментів, який не покриває повний обсяг витрат та не компенсовує відсутність батька в участі фізичного та духовного розвитку дитини, навчанні та підготовці до самостійного життя, оскільки син ОСОБА_8 потребує особливої уваги до себе.
Посилання відповідача на те, що він значну частину заробітної плати витрачає на особисті потреби як військового та наявність нової сім`ї, в якій є малолітня дитина, суд до уваги не бере, оскільки сам відповідач є працездатною особою та отримує заробітну плату, цивільна дружина ОСОБА_4 є також працездатною особою, отже, це не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, а тому розмір аліментів суд першої інстанції визначив у розмірі 1/4 частини доходів відповідача.
Суд зауважив, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку (дитина розпочала відвідувати дитячий садок), а тягар таких змін не може бути покладений виключно на матір.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для зміни способу та розміру стягнення аліментів, однак не погоджується з розміром аліментів, виходячи з наступного.
Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Також, сам законодавець послідовно та систематично (щорічно) розмежовує прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, тобто від дітей віком до 6 років та дітей віком від 6 до 18 років, що вказує на необхідність та розуміння потреб дитини, яка росте та розвивається.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає: з 1 січня 2025 року – 2563 грн., що варто було врахувати суду першої інстанції.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У зазначеній нормі права законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
До аналогічного висновку дійшов й Верховний суд України у постанові від 05 лютого 2014 року по цивільній справі № 6-143цс13, зазначивши, що зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Як вбачається з матеріалів справи, одержувач аліментів звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, який стягується на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області, в якому просила визначити розмір аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття.
Отже, одержувач аліментів скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу.
При цьому, внаслідок зміни способу стягнення аліментів буде збільшений і розмір стягуваних аліментів.
У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2022 року у справі №718/3026/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15).
Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню їх спільної дитини.
Згідно матеріалів справи, а зокрема медичної документації вбачається, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан матері погіршився, оскільки дитині ОСОБА_9 встановлено діагноз «Розлад спектру аутизму із затримкою мовлення та збереженим інтелектом».
Згідно консультативного висновку дитячого невролога від 23 серпня 2022 року встановлено, що у дитини ОСОБА_3 діагноз: затримка мовленнєвого розвитку. Церебрастенічний синдром (а.с.20).
Відповідно до звіту спеціаліста за результатами діагностики методом CАSD позивачу надано низку рекомендацій для соціалізації сина ОСОБА_8 , в якого діагностовано симптоми аутистичного спектру (а.с.21).
З бланків замовлень медичної лабораторної діагностики біоматеріалу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася за послугами з дослідження стану імунної системи сина, з метою виявлення порушення та допомоги в діагностиці таких захворювань, як аутоімунні хвороби, алергії та імунодефіцити, що потребує значних коштів (а.с.24-30).
30 червня 2023 року КУ «Чернівецький міський інклюзивно-ресурсний центр №2» дитині було проведено діагностику за методикою САБО та за результатами діагностування дитині встановлено діагноз: розлади аутентичного спектру та -2.13-0 рекомендації щодо лікування та відновлення.
23 червня 2024 року дитина знову була обстежена в дитячому медичному центрі Бадді» (м.Київ) дитячим лікарем психіатром та підтверджено діагноз: розлад спектру аутизму із затримкою мовлення та збереженим інтелектом, потребує підтримки та надано рекомендації щодо лікування і відновлення.
Отож, аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що витрати на утримання сина у позивачки ОСОБА_1 значно зросли.
При цьому, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 лютого 2021 року, у відповідача ОСОБА_2 народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 403 від 05 вересня 2025 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_5 проживають за адресою АДРЕСА_2 . Квартира за цією адресою орендована відповідачем, який зараз проходить військову службу в ЗС України (а.с.50).
Згідно консультативного висновку №18007 від 30 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав бойове поранення та йому встановлено діагноз – ВОСП лівої шийки стегна, посттравматична перфорація барабанної перетинки справа, посттравматична нейросенсорна приглухуватість (а.с.51).
Відповідач підтверджує той факт, що він продовжує проходити військову службу у Збройних Силах України.
Довідку про розмір заробітної плати відповідачем не надано, а також не надано доказів розміру його витрат на лікування, тощо.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та гармонійного розвитку дитини.
На думку суду апеляційної інстанції, при вирішенні спорів, що стосуються дітей (в тому числі справи щодо аліментів, способів їх стягнення, тощо) суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, оскільки, така категорія спорів є особливою через те, що дитина це не завжди захищений учасник суспільних відносин, а тому, визначаючи розмір аліментів чи спосіб їх стягнення, суд повинен брати до уваги найкращі інтереси дитини.
За змістом ст.192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст.182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та відповідно можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. 
Аналізуючи норми процесуального та матеріального права, застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду, з`ясовуючи наведені обставина справи, що мають значення для правильного вирішення спору, наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, вік, стан здоров`я дитини, матеріальне становище матері і платника аліментів, для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини, колегія суддів вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.
Апеляційний суд приймає до уваги, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримання неповнолітніх дітей на обох батьків.
Виходячи з обов`язку обох батьків утримувати дитину, законодавчого визначення, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позивачкою не доведено, що саме заявлений нею розмір аліментів, з урахуванням доходів відповідача буде необхідним для дитини.
Крім того слід звернути увагу, що обов`язок по утриманню дітей несуть обоє з батьків та стягнення аліментів з одного з них не повинно призводити до нехтування іншим такого обов`язку або його надмірного збагачення.
Таким чином, колегія суддів враховує, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та підлягає зміні.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного утримання, розвитку дітей розмір аліментів у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Колегія суддів зазначає, що присудження аліментів в такому розмірі не покладатиме надмірного фінансового тягаря ні на платника аліментів, ні на їх отримувача, та буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку.
Разом із тим, позивач не позбавлена можливості у випадку наявності особливих обставин (розвиток здібностей дітей, їх хвороба тощо) звернутися до відповідача із позовом про участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами, в порядку, передбаченому ст. 185 СК України.
Крім того, розмір аліментів, визначений судом, не вважається незмінним, а отже відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, судам роз`яснено, що в новому розмірі аліменти сплачують із дня набрання рішенням законної сили.
Рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу не переглядається, оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо неправомірності стягнення таких витрат.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеного до стягнення розміру аліментів з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття до 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2025 року змінити.
Визначити до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено судом 09 лютого 2026 року. 

Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: І.Н. Лисак
І.Б. Перепелюк