Справа № 570/5556/25
Номер провадження 3/570/23/2026 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 січня 2026 року м. Рівне
Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Рівненській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , непрацюючого, п/водія НОМЕР_1 , ід.н. НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
в с т а н о в и в:
12 жовтня 2025 р. о 02 год. 40 хв. на а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 142 км поблизу с. Зоря Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем Mercedes-Benz CLA д.н.з. НОМЕР_3 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином чином. Участь в судовому засіданні приймала захисник адвокат Гольонко М.М., яка повідомила про причини неявки ОСОБА_1 , просила розглянути справу без його участі та врахувати подані письмові пояснення та клопотання. За даних обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП розгляд справи проводиться за відсутності ОСОБА_1 . 
Захисник в судовому засіданні зазначила про невинуватість ОСОБА_1  вважаючи, що у даній ситуації ОСОБА_1  не був водієм, а тому він і не порушив вимог п. 2.5 ПДР, оскільки такі вимоги поширюються на осіб, які керують ТЗ. Також вважає, що поліцейські діяли неправомірно, вчиняли тиск на ОСОБА_1 , не дотрималися встанвленого порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння. Більш детально свої доводи захисник виклала у письмових поясненнях від 24.12.2025 р. та просить закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
З`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 480844 від 12.10.2025 р. та підтверджуються відомостями із матеріалів справи (а.с. 1-7). В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних на місці зупинення ТЗ від 12.10.2025 р. вказано про виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, а також зафіксовано його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейськими на місці зупинення ТЗ (а.с. 4). В направленні на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" від 12.10.2025 р. вказано, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та в заклад охорони здоров`я не доставлявся (а.с. 6). Від керування ТЗ ОСОБА_1 був відсторонений (а.с. 5). Протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, отримував посвідчення водія (а.с. 3).
Відповідно до положень частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та матеріали відеозапису долучено до протоколу про адміністративне правопорушення (диск а.с. 7). 
Відомості із таких матеріалів також підтверджують вказані обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення. Зокрама, із відеофайлу export-d4lz4 (час на відео з 01:49:00 - 01:49:55) встановлено, що за вказаних обставин поліцейські здійснювали рух за автомобілем, який їхав по автодорозі, згодом вищевказаний автомобіль повернув праворуч на АЗС, а працівники поліції на службовому автомобілі включивши проблискові маячки червоного та синього кольору підїхали з іншої сторони та одночасно зупинилися перед зазначеним автомобілем, а саме Mercedes-Benz CLA НОМЕР_3 . Після цього на відео прослідковується, як водій (згодом встановлено - ОСОБА_1 ) вищевказаного транспортного засобу змінив місцезнаходження в салоні автомобіля, перелізши на заднє середнє пасажирське сидіння та до моменту, коли один із поліцейських підійшов до зупиненого автомобіля зі сторони водія, за кермом транспортного засобу вже ніхто не перебував. Також зафіксовано, як через задні праві двері вийшов один із пасажирів (пізніше з`ясовано - свідок ОСОБА_2 ), та відразу ж за ним вийшов (із тих же задніх правих дверей) ОСОБА_1 . Вказана обставина прослідковується та підтверджується із вказаного відеофайлу. При цьому після одночасного зупинення вказаного автомобіля та службового автомобіля, поліцейські відразу ж та без зволікань підійшли до зупиненого ТЗ, об`єктив відеокамери був спрямований на вказаний автомобіль та постійно фіксував те, що відбувалося. 
Свідок ОСОБА_2 (рідний брат ОСОБА_1 ) в судовому засіданні пояснив, що за вказаних обставин він перебував у зазначеному автомобілі Mercedes-Benz CLA НОМЕР_3 , на якому їхали по автодорозі та заїхали на територію АЗС. Вн (свідок) сидів ззаду справа. Також на задньому сидінні зліва сидів (його брат) ОСОБА_1 . Керував автомобілем (незнайомий йому) чоловік на ім`я ОСОБА_3 , який після зупинення автомобіля вдіразу перескочив із місця водія на заднє сидіння посередині (між свідком та ОСОБА_1 ). Що спонукало ОСОБА_3 до таких дій йому (свідку) не відомо. Після зупинення автомобіля на території АЗС він відразу вийшов із автомобіля, та про що спілкувалися поліцейські із ОСОБА_1 він не чув, оскільки знаходився на певній відстані і до них не наближався. Інші обставини не зміг повідомити вказуючи, що подробиці події йому не відомі.
У даному випадку суд зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_2 містять істотні невідповідності щодо їх змісту із вказаними матеріалами відеозапису у справі. Зокрема, щодо обставин та дій осіб в салоні автомобіля після зупинення на території АЗС, версія свідка хто саме пересів із місця водія на заднє сидіння є такою, що не відповідає зафіксованому на відео щодо черговості виходу осіб із задніх правих дверей автомобіля, при тому що всі інші двері не відчинялися взагалі. Як уже зазначено вище, після свідка ОСОБА_2 відразу за ним із автомобіля вийшов саме ОСОБА_1 , а не будь-хто інший. Вказана обставина вказує про помилковість пояснень свідка про те, що ОСОБА_2 перебував на задньому сидінні зліва, оскільки за таких умов черговість виходу вказаних осіб із автомобіля була би якщо не повністю виключеною, то значно утрудненою та такою, що була би виявлена поліцейськими, які відразу підійшли да автомбіля після його зупинки.
Тобто, із урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлене із матеріалів справи, суд приходить до висновку, що версія за поясненнями свідка, як і доводи захисника на підставі пояснень свідка та ОСОБА_1 , про те що хтось інший, а не саме ОСОБА_1 керував атомобілем та пересів із місця водія на заднє сидіння - мають ознаки необ`єктивності, спрямовані на спотворення (викривлення) дійсності, та намагання штучно створити підтвердження версії (хоча й неправодподібних) про невинуватість ОСОБА_1 . Пояснення свідка іншими належними та допустими доказами не підтверджено. Тому суд зазначає про відсутність обгрунтованого сумніву в тому, що ОСОБА_1 керував автомобілем за вказаних обставин. Доводи ОСОБА_1 та його захисника про зворотнє є неспроможними. 
Також відеоматеріали містять інформацію про зафіксований подальший розвиток подій на місці зупинення ТЗ із участю водія ОСОБА_1 , який незважаючи на очевидність зазначених обставин керування ним ТЗ, намагався придумати власну версію, повідомивши поліцейським, що він не водій, може він і керував автомобіле але раніше, він на місце пасажира не пересідав та звернувся про надання йому підтверджень такого факту поліцейськими. На роз`яснення поліцейських про фіксування руху автомобіля та обстановки навколо нього після зупинення, а також і того, що зафіксовано, як він перелазить на пасажрське сидіння не зважав, та продовжував нав`язувати свою версію того, що відбувається, і того що мають робити працівники поліції, при цьому вказати хто керував транспортним засобом із осіб, які перебували з ним у салоні автомобіля він також не зміг.
Поліцейським повідомлено водію ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та пред`явлено неодноразову вимогу пройти оглядна станалкогольного сп`янінняу встановленому законом порядку (диск, файл export-d4lz4 час на відео з 02:02:00) на що ОСОБА_1 продовжував сперечатися, намагався уникати розмови з працівниками поліції. На вказані звернення поліцейських ОСОБА_1 уникав прямої відповіді стосовно виконання дій необхідних для проходжння огляду на місці зупинення ТЗ або в медичному закладі. Про наслідки відмови, у формі ухилення від виконання вимоги поліцейського, а саме про настання адміністративної відповідальністі за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 був проінформований, однак такі роз`яснення не мали жодного впливу на водія, який продовжував нав`язувати власну версію того, що відбувається та всіляко перекручувати зміст пред`явлених йому вимог поліцейського, та висуваючи безпідставні та необґрунтовані вимоги поліцейським щодо виконання ними службових обов`язків. В подальшому у зв`язку із невиконанням водієм вимог п. 2.5 ПДР працівники поліції, так і не отрмавши згоди водія, на проходження огляду на місці зупинення ТЗ та доставлення його в заклад охорони для проведення огляду, що має виражатися не лише на словах але й конктретними діями, склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також зфіксовано намагання ОСОБА_1 ході розмови придумувати версії того, що сталося "може і керував, але раніше", однак повідомити хто саме серед пасажирів був за кермом за вказаних обставин не зміг. Суд уже зазначав про відсутність обгрунтованого сумніву в тому, що ОСОБА_1 керував автомобілем за вказаних обставин. Зазначені вище та інші аргументи про невинуватість особи суд вважає непідтвердженими, необґрунтованими, помилковими. Суд розцінює їх як спосіб захисту, з огляду на обрану позицію, та спрямовані на уникнення особи відповідальності за вчинені правопорушення.
Крім того, зафіксовані дії поліцейських не містять ознак штучного створення обставин події, які не відпровідають дійсності, навпаки їх дії були спрямовані на припинення дій водія, який намагалися у спосіб свого переміщення по салону автомбіля спотворити дійсні обставини, ввести в оману працівників првоохоронних органів, та унеможливити фіксацію перебування на місці водія саме ОСОБА_1 . У даному випадку захисником та й самим ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому Законом порядку те, що поліцейські застосовували під час оформлення правопорушення незаконні чи недозволені дії. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановленно невідповідність дій поліцейських вимогам КУпАП та Інструкції.
У даному випадку ОСОБА_1 було роз`яснено про порядок дій, які необхідно здійснити для проходження вказаного огляду. Повідомляючи про те, що не відмовлявся пройти огляд ОСОБА_1 не підкріпив свої слова будь-яким діями, та фактично вчиняв дії спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазаначена поведінка та дії ОСОБА_1 , у даному випадку, вказують, що саме він керував автомобілем та відсутність дійсного наміру проходити на вимогу поліцейського огляд на стан алкогольного сп`яніння та виконати вимогу п. 2.5 ПДР, зі штучним створення умов, за яких огляд унеможливлюється, та щоб результат огляду не був зафіксований. Також із вказаного спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку, а також недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інстркуції при оформленні події з участю ОСОБА_1 .
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).
Із урахуванням наведеного, клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - не підлягає до задоволення. Встановлені обставини спростовують доводи захисника та пояснення ОСОБА_1 про його невинуватість. Такі аргументи суд вважає непідтвердженими, необґрунтованими, помилковими. Суд розцінює їх як спосіб захисту, з огляду на обрану позицію, та спрямовані на уникнення особи відповідальності за вчинення правопорушення. 
Враховуючи положення ст.ст. 33, 34 КУпАП, беручи до уваги відомості про особу правопорушника, враховуючи обставини справи, суд застсовує адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначення такого стягнення є необхідним для забезпечення вимог ст. 23 КУпАП. 
Суд враховує також висновки із рішення по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Посвідчення водія у ОСОБА_1 не було тимчасово вилучено працівниками поліції в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП (а.с. 1). Згідно ст. 317-1 КУпАП особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Суд вирішує питання про стягнення судового збору згідно ст. 40-1 КУпАП.
Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, 284 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік обраховується з дня набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, згідно ст. 317-1 КУпАП.
Реквізити для сплати адміністративного штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху: Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/ Рiвнен.обл. /21081300, Код отримувача(код за ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA218999980313020149000017001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Реквізити для сплати судового збору: (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДПРОУ) 37993783. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку(IBAN) UA908999980313111256000026001. Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (код класифікації доходів бюджету 22030106). 
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя         Таргоній М.В.