ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 680/656/25
Провадження № 22-ц/820/152/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., 
секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року (суддя Олійник А.О., присяжні Шевченко І.І., Корчевий О.Г.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
В обґрунтування заяви зазначала, що є дружиною  ОСОБА_4 , який вважається зниклим безвісти з 13.03.2025.
Відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 №69/2022, ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 з 13 грудня 2023 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2025 року №1437 визнано факт зникнення безвісти 13.03.2025 солдата ОСОБА_4 такелажника 1 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 таким, що пов`язаний із забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройних сил російської федерації. 
19 березня 2025 року заявниці вручено сповіщення №104 про те, що її чоловік ОСОБА_4 , який проходив військову службу по мобілізації, відповідно до сповіщення військової частини № НОМЕР_2 від 18 березня 2025 року під час виконання бойового завдання зник безвісти 13 березня 2025 року в районі населеного пункту Басівка Сумської області. 
20 березня 2025 року Кам`янець-Подільським районним управлінням Головного управління Національної поліції України у Хмельницькій області за даним фактом до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення злочину. 
Вказувала, що від встановлення факту загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав у заявника ОСОБА_1 , як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Звертаючись до суду, заявниця просила суд оголосити ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим (загиблим) ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Басівка Сумської області, приймаючи безпосередню участь у бойових діях, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі їх здійснення.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено. 
Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. При цьому, посилається на ненадання судом відповідної правової оцінки доказам наданим заявником. 
Зазначає, що в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення солдата ОСОБА_4 , не встановлено наявності ОСОБА_4 .
У відзиві на заяву про оголошення особи померлою заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 будь-яких доказів на спростування заяви не надала, як і не надала відомостей про перебування ОСОБА_4 у полоні.
На думку скаржниці, викладені обставини обґрунтовано підтверджують можливість смерті ОСОБА_4 та право суду оголосити його померлим. 
Формальне слідування позиції Великої Палати Верховного Суду про те, що відлік шестимісячного строку, що визначений у частині 2 статті 46 ЦК України, розпочинається з дня закінчення бойових дій, прирікає родину на невизначеність до самого закінчення війни. Такий підхід суперечить зобов?язанням України за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Вважає, що правова позиція містить колізію між формальним правилом національного права та фундаментальними правами заявниці та її родини. 
Вказує, що з березня 2025 року по теперішній час між Україною та російською федерацією відбувався інтенсивний процес обмінів. Паралельно відбувалися численні репатріації тіл загиблих, під час яких Україна повернула тіла понад десяти тисяч полеглих воїнів. За сім місяців, впродовж таки обмінів, ані серед живих, ані серед загиблих військовослужбовця ОСОБА_4 не знайдено. Це свідчить про те, що всі реальні та практичні можливості для встановлення його долі були вичерпані, що з найвищим ступенем ймовірності вказує на його загибель під час бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що подальше очікування завдає родині безперервних душевних страждань та блокує доступ до гарантованих державою соціальних пільг.
У відзиві на апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що у зв`язку з тим, що Басівка Сумської області відноситься до Переліку територій активних бойових дій, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення заявниці до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України у взаєморозумінні із висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 11 грудня 2024 року по справі №755/11021/22.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання повідомлені належним чином. 
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 (а.с. 10).
Відповідно до даних сповіщення сім`ї №104 від 19 березня 2025 року, адресованого ОСОБА_1 , її чоловік – солдат ОСОБА_4 , який проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 , зник безвісти 13 березня 2025 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Басівка Сумської області (а.с.6).
Відповідно до витягу з акту №12/3/923 службового розслідування від 03.04.2025, солдат ОСОБА_4 згідно з наказом військової частини НОМЕР_1 №20 від 13 грудня 2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і призначений на посаду радіотелефоніста радіостанції ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
З 09 грудня 2023 року солдат ОСОБА_4 призначений на посаду такелажника 1 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , а з 10 лютого 2025 року включений до сил та засобів угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 72 від 13 березня 2025 року солдат ОСОБА_4 вважається зниклим безвісті, виключений зі складу сил та засобів угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », знятий з усіх видів забезпечення, з 14 березня 2025 року.
В акті зазначено про пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_5 , командира І евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до яких стало відомо, що 12 березня 2025 року ОСОБА_4 отримав наказ від заступника командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 по озброєнню підполковника ОСОБА_6 , виїжджати на евакуаційному тягачі МТ-ЛБ, військовий номер НОМЕР_5 , на проведення евакуації пошкодженої БРМ-1К номер НОМЕР_6 , НОМЕР_7 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 . Близько 02 години 00 хвилин 13 березня 2025 року екіпаж МТ-ЛБ військовий номер НОМЕР_5 , у складі старшого солдата ОСОБА_7 , механіка-водія-кранівник І евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 та солдата ОСОБА_4 , такелажника 1 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 виїхали на точку евакуації. Близько 6 години 00 хвилин 13 березня 2025 року на зв`язок до старшого лейтенанта ОСОБА_5 командира І евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , вийшов старший солдат ОСОБА_7 механік-водій-кранівник І евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , який доповів що МТ-ЛБ, військовий номер НОМЕР_5 , і пошкоджена БРМ-1К номер НОМЕР_6 , НОМЕР_7 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , були знищені FPV дронами і зник безвісти солдат ОСОБА_4 , такелажник 1 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 . Евакуацію старшого солдата ОСОБА_7 здійснили командир взводу НОМЕР_8 бригади, які проїздили неподалік ураженої техніки та приблизно о 9 годині 00 хвилин 13 березня 2025 року доставили в населений пункт Стецьківка на евакопункт.
Також в акті зазначено про пояснення старшого солдата ОСОБА_7 , з яких стало відомо, що близько 5 години 13 березня 2025 року закріпили на жорстку сцепку до евакуаційного тягача МТ-ЛБ, військовий номер НОМЕР_5 пошкоджену БРМ-1К номер НОМЕР_6 , НОМЕР_7 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , закріплюючи пошкоджену техніку стріляла ворожа артилерія. О 5 годині 10 хвилин виїхали з населеного пункту Басівка, прилетів перший FPV дрон, через 5 хвилин другий FPV дрон, загорівся двигун евакуаційного тягача МТ-ЛБ, старший солдат ОСОБА_7 дав наказ солдату ОСОБА_4 на евакуацію з тягача МТ-ЛБ, коли він до нього звернувся, він мовчав, оглянувши, помітив, що солдат ОСОБА_4 отримав осколкові поранення зник безвісти. Старший солдат ОСОБА_7 швидко забрав свою зброю та зброю ОСОБА_4 із палаючого евакуаційного тягача і направився в напрямку свого підрозділу, укриваючись від FPV дронів. По прибутті у військову частину доповів старшому лейтенанту ОСОБА_5 командиру І евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 про знищення військової техніки та смерть ОСОБА_4 . У зв`язку із високою інтенсивністю бойових дій та постійного вогневого впливу противником проведення евакуації зниклого безвісти ОСОБА_4 було неможливе.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2025 року №1437, визнано факт зникнення безвісти 13 березня 2025 року солдата ОСОБА_4 такелажника 1 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 таким, що пов`язаний із забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройних сил російської федерації (а.с.22).
З витягу з ЄРДР вбачається, що 20 березня 2025 року за фактом зникнення безвісті ОСОБА_4 розпочато кримінальне провадження, зареєстроване за №12025242000000571 за ч.1 ст. 115 КК України (а.с.16).
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_4 зник безвісти при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Басівка Юнаківської сільської територіальної громади Сумського району Сумської області.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року №376, станом на час розгляду справи судом, с. Басівка Юнаківської сільської територіальної громади Сумського району Сумської області, в районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісти ОСОБА_4 , віднесено до територій активних бойових дій, які не припинені, а тому, відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_4 померлим не розпочався і заява ОСОБА_1 є передчасною.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зазначено, що частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.
Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.
Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року №376. 
У цьому наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
А тому, суд першої інстанції обгрунтовано послався на положення зазначеного наказу для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, с. Басівка Юнаківської сільської територіальної громади Сумського району Сумської області, в районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісти ОСОБА_4 , віднесено до територій активних бойових дій, які не припинені. 
Отже, відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_4 померлим не розпочався.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених вимог щодо оголошення ОСОБА_4 померлим.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом належної оцінки доказам наданим заявницею. Оскільки, згідно з положеннями частини другої, третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно, судом першої інстанції оцінка доказам у даній справі надана з урахуванням зазначених вище критеріїв оцінки доказів.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявниці із висновком суду першої інстанції та не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду про відмову в задоволенні заявлених вимог і впливали на їх законність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд першої інстанції не допустив.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 січня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай