ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.01.2026	Справа № 911/3019/25	
За позовом Комунального підприємства "Благоустрій" Копичинецької міської ради 
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Консультпан" 
про стягнення 73 968,23 грн 
Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Київської області надійшла позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем" на користь Комунального підприємства "Благоустрій" Копичинецької міської ради 65792 грн основного боргу та 8176,23 грн пені за договором поставки №127 від 04.10.2024.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2025 матеріали справи №911/3019/25 за вказаними позовними вимогами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Господарським судом міста Києва встановлено, що за час передачі матеріалів справи відповідачем (ідентифікаційний код 45067285) було змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Консультпан" та змінено місце реєстрації з м. Київ, вул. Глибочицька, 72, офіс 337 на м. Київ, вул. Юри Гната, 20.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). 
Відповідач відзиву на позов не подав, хоча ухвалу суду про відкриття провадження у справі було доставлено до його електронного кабінету.
За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд 
ВСТАНОВИВ:
04.10.2024 між позивачем як покупцем та відповідачем як постачальником було укладено договір поставки №127 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.
Найменування товару: дизельне паливо. Код ДК 021:2015-09130000-9 (п. 1.2 Договору).
Одиниця вимірювання: літр (п. 1.3 Договору).
Кількість: 2000-дизпаливо згідно специфікації (п. 1.4 Договору).
За умовами п. 1.5 Договору відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скетч-картки) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.
Відповідно до п. 2.1 Договору товар вважається переданий постачальником і прийнятий покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов Договору. 
Ціна 1 літра товару: 51,40 грн згідно специфікації (п. 3.1 Договору).
Загальна сума договору становить 102800 грн з ПДВ, про що вказано у п. 3.2 Договору.
За умовами п. 4.1 Договору оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. 
Строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скетч-картки) (п. 5.1 Договору).
Умови постачання товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі. Відпуск пального повинен відбуватися по талонах чи скетч-картках на автозаправній станції (АЗС), яка знаходяться в межах до 6 кілометрів від юридичної адреси замовника. Строк поставки до 31.12.2024 (п. 5.3 Договору).
Згідно з п. 10.2 Договору даний договір діє до 31.12.2024.
Між позивачем та відповідачем було підписано та скріплено печатками Специфікацію (Додаток №1 до Договору), за умовами якої відповідач зобов`язався передати позивачу товар на загальну суму 102800 грн (разом із ПДВ): 2000 л дизельного палива, по ціні 51,40 грн за 1 л.
08.10.2024 відповідач виставив рахунок №1114 позивачу на суму 102800 грн.
08.10.2024 між сторонами було підписано та скріплено печатками видаткову накладну №1669, згідно з якою відповідачем передано позивачу товар загальною вартістю 102800 грн (разом із ПДВ): 2000 л дизельного палива, по ціні 51,40 грн (разом із ПДВ) за 1 л.
Вартість вказаного товару була повністю сплачена позивачем на користь відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією №253 від 10.10.2024 на суму 102800 грн.
Відповідачем було передано позивачу талони на дизельне паливо, проте, як стверджує позивач на мережі АЗС на яких мають здійснюватися відпуск палива за талонами, що придбані у відповідача стало не можливо здійснити обмін талонів на товар. 
Як наслідок, станом на момент звернення до суду з даним позовом, невикористаними/неотовареними залишились талони на загальну вартість 65792 грн, копії яких мітяться в матеріалах даної справи.
З метою досудового врегулювання спору, 12.05.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією №52 від 12.05.2025, в якому просив повернути кошти у сумі 65792,00 грн, сплачені за товар, який не був поставлений. Однак зазначена претензія буда залишена без відповіді та задоволення.
У зв`язку з непереданням відповідачем товару у повному обсязі, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання Договору, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, відповідно до статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Отже, укладення позивачем та відповідачем Договору було спрямоване на передання останнім товару у повному обсязі та одночасного обов`язку позивача по здійсненню його оплати.
Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За статтею 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.
Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
За умовами п. 1,4 та 3.2 Договру відповідач зобов`язався передати позивачу 2000 літрів дизпалива вартістю 102800 грн з ПДВ.
Умови постачання товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі. Відпуск пального повинен відбуватися по талонах чи скетч-картках на автозаправній станції (АЗС), яка знаходяться в межах до 6 кілометрів від юридичної адреси замовника (п. 5.3 Договору).
У той же час, відповідачем за Договором та видаткової накладної №1669 від 08.10.2024 було передано позивачу талони у загальній кількості 2000 літрів дизельного палива.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведеного вище вбачається, що норми Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" регулюють відносини організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Вказані норми передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати певні реквізити.
У той же час, визначальною ознакою господарської операції є те, що за наслідком її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже окрім обставин оформлення первинних документів, значення має наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, тощо).
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару/виконання роботи, сторони не позбавлені можливості доводити дану обставину іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару/виконання роботи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 03.02.2020 у справі №909/1073/17.
У постанові від 05.12.2018 у справі №915/878/16 Верховний Суд зауважив про те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, судам необхідно врахувувати, що фактичне здійснення господарської операції повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі. Разом з тим судами попередніх інстанцій для з`ясування реальності господарської операції не встановлювалося чи має місце відображення операції з отримання товару у податковій звітності.
Також, суд зазначає, що відповідно до пункту 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Крім цього, за умовами пункту 2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Виходячи із фактичних обставин справи та положень умов Договору, суд дійшов висновку про те, що за видатковою накладною №169 від 08.10.2024 було передано позивачу лише паливні талони, які є документами, що засвідчують право його власника отримати паливно-мастильних матеріалів на АЗС: 2000 л дизельного палива, по ціні 51,40 грн (разом із ПДВ) за 1 л, оскільки відвантаження та перехід права власності на товар відбувається саме у момент фактичного відпуску на АЗС, тобто після заправлення службових транспортних засобів позивача.
Судом встановлено, що позивачем не було використано паливні талони (скретч-картки) на 1280 л дизельного палива на загальну вартість 65792 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.
Таким чином, обумовлений Договором товар у вищезазначеній кількості був недоотриманий позивачем.
Вирішуючи спір у даній справі щодо повернення сплаченої за товар грошової суми (вартості невикористаних паливних карток/талонів), суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 670 ЦК України встановлено якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).
Отже, сплачені 10.10.2024 позивачем на користь відповідача грошові кошти у сумі 102800 грн, є попередньою оплатою.
Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (частина 2 статті 693 ЦК України).
Зі змісту частини 2 статі 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. І вразі настання такої умови покупець може діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. А тому волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 07.02.2018 у справі №910/5444/17, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 09.03.2023 у справі №910/5041/22, від 15.02.2024 у справі №910/3611/23, від 09.04.2024 у справі №909/335/23, від 14.05.2024 у справі №916/1164/23, від 16.07.2024 у справі №910/3574/23).
Суд також зазначає, що можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а тому суд не може замість останнього вирішувати питання щодо доцільності чи недоцільності обрання ним одного з двох варіантів поведінки, передбачених частиною другою статті 693 ЦК України та, у зв`язку з цим, відмовляти в позові.
Принцип диспозитивності господарського судочинства (стаття 14 ГПК України) не надає права суду втручатися в розпорядження учасником справи своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16.07.2024 у справі № 910/3574/23.
Як було раніше зазначено судом, продавець зобов`язувався у строк до 31.12.2024 поставити позивачу дизельне паливо, а отже, останній мав право на отримання всієї кількість товару до кінця 2024 року. Однак відповідачем не було передано 1280 л дизельного палива на загальну вартість 65792 грн.
З огляду на те, що відповідачем не було передано позивачу 1280 л дизельного палива по ціні 51,40 грн за 1 л, вимога позивача про стягнення сплаченої за вказаний товар грошової суми у розмірі 65792 грн (1280 л х 51,40 грн) є обґрунтованою.
Також на суму боргу позивачем було нараховано відповідачу пеню у сумі 8176,23 грн на підставі п. 7.2 Договору.
Відповідно до п. 7.2 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.
Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Здійснивши перевірку заявленої до стягнення пені суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість визначеної позивачем суми 8176,23 грн, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача. 
Керуючись статтями 123, 129, 165, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультпан" (03146, місто Київ, вулиця Юри Гната, будинок 20; ідентифікаційний код 45067285) на користь Комунального підприємства "Благоустрій" Копичинецької міської ради (48260, Тернопільська область, Чортківський район, місто Копичинці, вулиця Шевченка, будинок 15; ідентифікаційний код 44902878) 65792 (шістдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто дві) грн попередньої оплати, 8176 (вісім тисяч сто сімдесят шість) грн 23 коп. пені та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків