Справа № 465/3185/25 Головуючий у 1 інстанції: Гулієвої М.І 
Провадження № 22-ц/811/2380/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:
16.04.2025 ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Просило стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 10003440062 від 25.03.2021 у розмірі 30081,71 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 25.03.2021 між ТОВ «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 10003440062. На підставі вказаного договору відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 7300,00 грн, які перераховано на картковий рахунок. Згідно умов Договору Факторингу №556/ФК-22, 05.09.2022 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 10003440062 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» , а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 30081, 71 грн, з яких: 7299,81 грн заборгованість за тілом кредиту; 22781,90 грн заборгованість за відсотками.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 червня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 10003440062 від 25.03.2021 у розмірі 18249 гривень 53 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 1477 гривень 66 коп. - судового збору та 5490 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що кредитний договір не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем. Належними, допустимими та достатніми доказами не доведено факту укладання кредитного договору саме відповідачем. Позивачем на підтвердження перерахування відповідачеві коштів за кредитним договором не надано доказів.
Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.
ТОВ «Діджи Фінанс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Судом встановлено, 25.03.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №10003440062. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно з п. 1 цього договору, Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Сума, яка надається- 7300 гривень. Строк надання кредиту 7 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає за ставкою 624.15% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає за ставкою 8173,81 грн.
Згідно з п.1.4 Договору, нарахування проценнтів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою,яка за умовами договору становить1,71% від суми кредиту відповідно до Програми лояльності. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений у п.1.3 Договору,без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, особливі умови,встановлені для позичальника промокодом та Програмою лояльності, втрачають силу, застосовується Базова процентна ставка(2,71%від суми кредиту за кожен день користування кредитом), а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за Базовою процентною ставкою.
Відповідно до п. 9.2 договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах Фінансового кредиту та Паспорт споживчого кредитування, що надано Позичальнику до укладення цього Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких, розміщений на сайті Товариства https://cashberry.com.ua/.
01.04.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено додаткову угоду про зміну умов договору №10003440062, якою встановлено строк надання кредиту до 15.04.2021, але в будь-якому випадку, договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань.
20.04.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено додаткову угоду про зміну умов договору №10003440062, якою встановлено строк надання кредиту до 04.05.2021, але в будь-якому випадку, договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що відповідач погашав кредитну заборгованість 01.04.2021 в сумі 874грн, 20.04.2021 в сумі 1748 грн, підтвердивши прийняття укладення Додаткових угод про зміну умов договору та частково виконавши кредитний договір .
З повідомлення АТ"Акцент банк" від 04.06.2025 убачається, що картка НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) емітована на ім"я ОСОБА_1 . З наданої банком довідки про рух коштів по даному рахунку вбачається, що відповідачу 25.03.2021 перераховано кошти в сумі 7300 грн.
05.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» передає (відступає) позивачеві ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, серед яких є відповідач ОСОБА_1 . Згідно з платіжними інструкціями № 2474 від 06.09.2022, №2493 від 12.09.2022, №2544 від 19.09.2022, позивачем здійснена належна плата за відступлення права вимоги відповідно договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не укладав кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Окрім цього, з наданого розрахунку заборгованості убачається, що відповідач погашав кредитну заборгованість 01.04.2021 в сумі 874 грн, 20.04.2021 в сумі 1748 грн. Вказане спростовує заперечення відповідача щодо неукладення кредитного договору та неотримання коштів за вказаним кредитним договором.
Доказів протилежного відповідачем не надано.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №10003440062, а саме договір відступлення первісним кредитором права вимоги №556/ФК-22 від 05.09.2022, належним чином завірений реєстр боржників, витяг з реєстру боржників за ним щодо ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 21.01.2026.

Головуючий  

Судді