Справа № 585/110/26 
Номер провадження 2-о/585/31/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року м.Ромни

Роменськийміськрайонний суд Сумськоїобласті в складі:
головуючоїсудді – Цвєлодуб Г.О.,
секретаря судового засідання Салій О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
В С Т А Н О В И В:
08 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить: встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, що видане 2 червня 1994 року, згідно наказу №148, органу приватизації Роменського заводу АТС, на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 .
Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у свідоцтві про право власності на квартиру її прізвища записано, як « ОСОБА_3 », що не збігається із записом її прізвища в паспорті, де її прізвища зазначене, як « ОСОБА_4 », з метою надання їй можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутись до суду.
Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.
Заявник в заяві до суду просила справу розглядати без її участі, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. 
Представник Управління адміністративних послуг Роменської міської ради в клопотанні до суду просив справу розглядати без його участі, при винесенні рішення поклався на думку суду. 
ОСОБА_2 в заяві до суду просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти заяви, просив її задовольнити.
Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе здійснити розгляд заяви без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи із наступних підстав. 
Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого 30.07.1997 року Роменським МРВ УМВС України у Сумській області, прізвище заявника значиться « ОСОБА_4 ».
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 2 червня 1994 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить по 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Як вбачається з довідки КП «Роменське МБТІ» згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013р. чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована в реєстровій книзі № 21, реєстровий номер 2077 на підставі свідоцтва, про право власності на житло, виданого органом приватизації Роменського заводу АТС 02.06.1994 року, за наступними власниками: ОСОБА_2 – 1/4 ч., ОСОБА_1 – 1/4 ч., ОСОБА_5 – 1/4 ч., ОСОБА_6 – 1/4 ч. 
ОСОБА_1 звернулась до Управління адміністративних послуг Роменської міської рада з заявою щодо внесення змін до свідоцтва про право власності на житло від 02.06.1994 в частині прізвища власника квартири, проте їй було надано відповідь, що внести, виправлення у свідоцтво про право власності на житло не можливо, оскільки орган, який видав цей документ, припинив свою діяльність, і рекомендовано звернутися до суду. 
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що таких доказів є достатньо.
Судом встановлено факт наявності розбіжностей в написанні прізвища заявника. Факт належності свідоцтва про право власності на житло заявнику сумніву у суду не викликає.
Слід зазначити, що предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.
У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі.
Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45,46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.
Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки, у зв`язку з розбіжностями у зазначених вище документах прізвища не дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право як власника майна.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнає встановленим факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло, що видане 2 червня 1994 року, згідно наказу №148, органу приватизації Роменського заводу АТС, на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .
Судові витрати у справах окремого провадження розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-5,11,81,256-259, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , свідоцтва про право власності на житло, що видане 2 червня 1994 року, згідно наказу №148, органу приватизації Роменського заводу АТС, на 1/4 частину, квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  Г. О. Цвєлодуб