Справа № 183/9806/25 
Провадження № 2/206/613/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
21.01.2026 м.Дніпро
Самарський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Поштаренко О.В.
за участю секретаря с/з Содоль М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач  ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 07.04.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис N?13. Від сумісного подружнього життя мають трьох спільних дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітній, проживає окремо від батьків; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 20.11.2008р., видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис 96; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 20.11.2008р., видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис 95. Неповнолітні діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з ОСОБА_1 , спорів щодо проживання дітей та участі у вихованні між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не існує. Внаслідок значного погіршення стосунків між ними, а також неподоланних розбіжностей, які мають системний характер, шлюб став неможливим для продовження. Через серйозні розбіжності в поглядах на сімейне життя, які призвели до постійних конфліктів і напруженої атмосфери в родині, спільне життя позивача з відповідачем неможливе через втрату почуття поваги один до одного. Станом на сьогодні втрачені всі фізичні та духовні зв?язки між мною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Збереження сім?ї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Зазначає, що на даний момент з відповідачем не проживають разом, що робить відновлення сімейного життя неможливим. Кожен з них живе своїм життям, а тому шлюбні відносини між мною та відповідачем фактично припинились. За наведених обставин, шлюб позивача та відповідача має лише формальний характер, примирення з ОСОБА_2 та збереження сім?ї є неможливим, у зв?язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. ОСОБА_1 , переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, не існує. Спорів щодо проживання спільних дітей та участі відповідача у їх вихованні не існує. Також вважає, що надання строку на примирення не вправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються вже протягом тривалого строку, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Тому надання строку для примирення сторонам не призведе позитивного результату та лише затягне судовий процес. Як було зазначено вище, спільні неповнолітні діти проживають позивачем та
знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько неповнолітніх дітей, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання не надає, ухиляючись від виконання свого обов?язку щодо забезпечення дітям належного виховання та розвитку. Таким чином, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний
для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно проживають з ОСОБА_1 , це свідчить про те, що сама мати несе основні витрати, пов?язані із забезпеченням потреб дитини. Карташов ОСОБА_6 , не проживаючи з дитиною, не несе щоденних витрат на їх утримання, що підтверджує необхідність справедливого розподілу матеріальної відповідальності між обома батьками. Вважає, що розмір аліментів на кожну дитину має бути не меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у даному випадку не менше 1598 грн., на одну дитину. Просить, розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області. Після розірвання шлюбу, залишити позивачу шлюбне прізвище - ОСОБА_7 . Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред?явлення позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття.
28 листопада 2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.
У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач  ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання які відбулись 22.12.2025 року та 21.01.2026 року, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надавав, відзив не надав. 
Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07.04.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис N?13 (а.с. 16).
ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 95 (а.с. 17).
ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 96 (а.с. 18).
Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Щодо вирішення питання стягнення аліментів з відповідача, суд виходить з наступного.
Як зазначено вище, сторони мають спільних дітей, які фактично проживають разом з матір`ю. та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько неповнолітніх дітей, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання не надає, ухиляючись від виконання свого обов?язку щодо забезпечення дітям належного виховання та розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
За змістом ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Разом з тим, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 1ст. 191 Сімейного кодексу Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, обов`язок з утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків у рівних частинах, а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття..
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.
Розірвати шлюб між  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) року народження, який зареєстровано 07 квітня 2001 року Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, зроблено актовий запис № 13 та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_7 .
Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ,
 зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання:  АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред?явлення позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ,
 зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання:  АДРЕСА_2 ), судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ,
 зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Після розірвання шлюбу, залишити Позивачу шлюбне прізвище - ОСОБА_7 .
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до
Дніпровського апеляційного суджу протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Поштаренко