Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року Справа№200/9119/25 

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач), звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 963400128715 від 20.06.2025 про відмову у виплаті позивачу допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
Зобов`язати відповідача оформити та виплатити позивачу за заявою від 12.06.2025 № 2236 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою (щодо отримання допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 ). До заяви додано всі необхідні документи для отримання допомоги на поховання. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 963400128715 від 20.06.2025 позивачу відмовлено у виплаті допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 за заявою від 12.06.2025 № 2536, оскільки виплата пенсії на момент смерті не здійснювалась.
Ухвалою суду від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито.
Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивовано посиланням на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.07.2014 за його заявою №2962 від 07.05.2015 як внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 05.05.2015 №6340004090 про взяття на облік, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а виплату пенсії йому призупинено з 01.04.2016 з причини скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи (особливість 93). Оскільки нарахування пенсії не проводилась було прийнято рішення щодо відмови заявнику у виплаті допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 , так як виплата пенсії на момент смерті не здійснювалась. Таким чином, Головне управління діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
12.06.2025 позивача - ОСОБА_1 звернулася до вiддiлу обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про виплату допомоги на пoxовaння за померлого ОСОБА_2 та надала наступнi документи: - заяву на виплату допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 ; - паспорт громадянина України (ІД картка) ОСОБА_1 ; - свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; - витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання вiд 11.06.2025 № 00051738212; - посвідка (загальна інформація про особу).
Відділом опрацювання документації № 4 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову №963400128715 від 20.06.2025 ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 за заявою № 2536 від 12.06.2025.
Посилаючись на неправомірність рішення пенсійного органу, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Закон України від 09.07.2003 N 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі також - Закон N 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон N 1058-IV).
Згідно зі ст.53 Закону N 1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 (далі - Порядок N 22-1).
Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку N 22-1.
Відповідно до п. 5.1 Порядку N 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 N 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 за N 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно з п. 5.2 Порядку N 22-1, заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому п.4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
При цьому, призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які стосуються визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у виплаті позивачу допомоги на поховання пенсіонера, а тому відповідні вимоги підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд назначає наступне.
У абз.1 ч.2, ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року N1700-VII "Про запобігання корупції").
Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Водночас, у справі, яка розглядається, позивач не надає доказів, що вона представляє інтереси членів сім`ї або є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розумінні ст. 52 Закону N1058-IV.
Також, суд акцентує увагу на тому, що згідно наведених вище норм виплата вказаної допомоги пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на отримання допомоги на поховання має особа, яка здійснила таке поховання.
Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Суд вказує, що ОСОБА_1 жодних належних та допустимих доказів в підтвердження родинних зв`язків або представництва інтересів вказаних вище осіб, ні до заяви, поданої відповідачу про виплату допомоги на поховання, ні до суду в межах цієї справи - не надано.
Також, суд звертає увагу позивача, що місцем проживання позивача вказано АДРЕСА_1 . У той же час, як встановлено з наданих до матеріалів справи документів (свідоцтва про смерть, витягу з ДРАЦС громадян про смерть для надання допомоги про поховання, ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території у селищі Щотове, Антрацитівська міська територіальна громада, Луганської області.
Однак, позивачем не було надано жодних доказів в підтвердження виїзд нею на тимчасово окуповану територію у селищі Щотове з метою здійснення поховання ОСОБА_2 , як і не надано будь-яких інших доказів в підтвердження здійснення дій щодо дистанційної організації поховання ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території.
Вказані обставини свідчать про відсутність доказів в підтвердження того, що вона є особою, яка здійснила поховання.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).
Суд розглядає адміністративну справу у межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.02.2022 у справі №826/11086/18).
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, це не має самостійного правового значення. Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема у постановах 30.10.2019 у справі №316/2721/15-а (2-а/316/90/15), від 11.11.2020 у справі №640/19903/19, від 26.07.2021 у справі № 420/2068/19.
Натомість, позивачем не надано доказів того, що вона є тією особо, яка здійснювала поховання померлого ОСОБА_2 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.53 Закону N1058-IV.
Таким чином, суд зазначає, що при вирішенні питання про відмову у виплаті допомоги на поховання, здійсненого на підставі розгляду заяви та доданих документів, що надані самим позивачем, відповідачем фактично не досліджено питання у контексті ст.53 Закону N1058-IV та не встановлено, чи має право позивач на отримання такої допомоги.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача оформити та виплатити позивачу за заявою від 12.06.2025 № 2236 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 суд зазначає, що питання призначення такої допомоги є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).
Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки вирішення питання наявності права у позивача на виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 (у тому числі встановлення такого права) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до дії, чи прийняття рішення про призначення виплат допомоги на поховання, тому на переконання суду для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки із врахуванням висновків суду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.
Судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. (ч. 8 ст. 139 КАС України).
Керуючись ст.2, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 963400128715 від 20.06.2025 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 12.06.2025 №2536 ОСОБА_1 щодо виплати допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн.
Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2026.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова